ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року

м.Суми

Справа №592/3426/19

Номер провадження 22-ц/816/2103/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Ткачук С. С. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Виконавчий комітет Сумської міської ради,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Турченка Сергія Петровича

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2020 року в складі судді Князєва В.Б., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 19 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в :

28 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради (далі - Виконавчий комітет) про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 63,8 кв.м, житловою площею 54,2 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги заявниця мотивувала тим, що 08 травня 2015 року уклала шлюб з ОСОБА_3 , з яким проживала у спірному домоволодінні. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер, після чого вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте отримала відмову, оскільки правовстановлюючих документів на будинок вона не має. У зв`язку з цим просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2020 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Турченко С.П., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що Виконавчий комітет не є належним відповідачем у даній справі, прав заявниці не порушував.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Турченка С.П., представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенко Г.К., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що будинок АДРЕСА_1 належав на день смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 18, 23, 24-25).

08 травня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб (а.с. 5).

13 лютого 2019 року постановою державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_5 , як представнику ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з неподанням правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1 (а.с. 7).

З копії спадкової справи №376/2015 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до Третьої Сумської державної нотаріальної контори в установлений законом строк звертались дружина спадкодавця - ОСОБА_1 , рідна сестра спадкодавця - ОСОБА_6 , а також онук спадкодавця - ОСОБА_2 , який у даній справі є третьою особою (а.с. 46-52).

За життя ОСОБА_3 заповіт не складав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є дружиною спадкодавця, тобто спадкоємцем першої черги за законом, яка не заявляла про відмову від спадщини, своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини, що, на думку суду, є достатніми підставами для визнання за нею права власності на спадкове майно.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

У ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (п. 2 і п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог.

Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 всупереч положенням статей 51, 175 ЦПК України, не зазначила усіх відповідачів, прав та інтересів яких може стосуватись

ухвалене судове рішення, що призвело до того, що суд першої інстанції вирішив спір з неналежним складом учасників.

Зокрема, відповідач у даній справі - Виконавчий комітет, є неналежним, оскільки не є зобов`язаним за вимогою позивачки, крім того позивач не зазначає в позові обставин, з яких вбачається, що виконавчий комітет Сумської міської ради не визнає або оспорює її право на спадкування після померлого чоловіка. Натомість, належними відповідачами, як вбачається з матеріалів справи, є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , які звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_1 . Суд першої інстанції фактично вирішив питання про права третьої особи ОСОБА_7 на спадкове майно, який до участі у справі у якості відповідача залучений не був.

Таким чином, суд першої інстанції під час розгляду справи не виконав обов`язку щодо встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову.

За відсутності визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним апеляційний суд відмовляє у задоволенні позову.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що позивач, звертаючись до суду з позовом, посилалась на те, що нотаріус своєю постановою відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з не поданням документів, що підтверджують право власності на майно спадкодавця. Проте в матеріалах справи є свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння на ім`я ОСОБА_3 . Тобто, на думку колегії суддів, позивачка не вжила всіх можливих заходів для позасудового вирішення спору, зокрема, оскарження постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з метою оформлення свої спадкових прав саме у нотаріуса, маючи на руках необхідні документи.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1356,93 грн підлягає компенсації за рахунок ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Турченка Сергія Петровича задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2020 року в даній справі скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 63,8 кв.м, житловою площею 54,2 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП ) 1356 грн 93 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: С.С. Ткачук

С.Г. Хвостик