ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1348/19 Номер провадження 22-ц/814/2165/20Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т. М. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

з секретарем судового засідання: Гнатюк О.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Корнієнка А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Бердніченко Оксани Павлівни на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 липня 2020 року у складі головуючого судді Мороз Т.М., ухвалене в залі суду в м. Кобеляки, повний текст якого складено 30 липня 2020 року, у справі № 532/1348/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Кобеляцької райдержадміністрації, орган опіки та піклування Кобеляцької міської ради про оспорювання батьківства та виключення з актового запису відомостей про батька дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в грудні 2007 року між позивачем та відповідачкою зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 , батьком якої записано позивача ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що на момент реєстрації вважав ОСОБА_4 своєю дочкою. Восени 2010 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу між сторонами виникали сварки, в ході яких відповідач повідомляла, що позивач не є біологічним батьком дитини.

Просив виключити відомості про нього, ОСОБА_3 , як про батька дитини з актового запису №41 у свідоцтві про народження ОСОБА_4 НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції в Полтавській області від 06 травня 2008 року.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі. Вирішено питання судових витрат.

З рішенням суду не погодилась відповідач. В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бердніченко О.П. просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд при вирішення спору безпідставно не взяв до уваги, що позивач належним чином не довів своєї необізнаності на момент реєстрації народження дитини в тому, що він не є її біологічним батьком, а отже він не має права оспорювати батьківство.

Крім того, представник відповідача вказувала, що дитина ОСОБА_4 народилась у шлюбі, і відповідно до презумпції шлюбного батьківства, саме чоловік є юридичним батьком дитини, народженої його дружиною.

Позивач ОСОБА_3 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в доводах якого вказує, що місцевим судом ухвалено законне та обґрунтоване рішення, вірно надана оцінка доказам наявним в матеріалах справи. Посилається на те, що місцевим судом вірно встановлено, що оскільки позивач не має кровного споріднення з дитиною, та не був обізнаний в цьому на момент реєстрації її народження, то він має право на оспорення свого батьківства. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. 1 , ч. 2 та ч. 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України).

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з грудня 2007 по 26 листопада 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що не заперечувалось сторонами. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 , батьками якої, згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 06.05.2008 року, записано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.7).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що відповідачем не надані докази, зокрема документи, на підставі яких робився оспорюваний актовий запис з даними про те, що позивач знав про відсутність у нього біологічного споріднення з дитиною на момент вчинення актового запису, а отже обставина обізнаності позивача про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною відповідачем не доведена.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).

За змістом статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.

Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17 березня 2020 року у справі № 606/2142/18, та від 6 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки встановлено, що позивач в момент реєстрації народження дитини не знав, що не є біологічним батьком ОСОБА_4 , та добровільно погодився на реєстрацію, вважаючи її кровно спорідненою.

Відповідачем належним чином не доведено, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

Доводи апеляційної скарги щодо обізнаності ОСОБА_3 про відсутність кровного споріднення з дитиною ОСОБА_5 на момент реєстрації її народження ґрунтуються на припущеннях.

Пояснення свідків, на які посилається відповідач, в тому числі і в апеляційній скарзі, критично оцінені місцевим судом та не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є близькими родичами відповідачки і являються зацікавленими особами.

Доводи апеляційної скарги щодо запису в індивідуальній карті вагітної, породіллі ОСОБА_8 (а.с.68), згідно якої чоловіком вказано ОСОБА_9 , не заслуговують на увагу суду, оскільки ці відомості вказуються зі слів матері, та жодним чином не доводять, що позивач знав про відсутність кровного споріднення з дитиною ОСОБА_5 на момент реєстрації актового запису про народження.

Отже, місцевим судом вірно встановлено, що сторони у справі визнали факт відсутності кровного споріднення між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 2008 року народження. Враховуючи те, що відповідачкою не було надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обізнаності позивача під час реєстрації народження дитини про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо виключення з актового запису відомостей про нього, як батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та встановлених у справі фактичних обставинах, на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 ч.1, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бердніченко Оксани Павлівни - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст рішення складено 10 листопада 2020 року.

Головуючий суддя: С.А. Гальонкін

Судді: О.Ю. Кузнєцова

Л.М. Хіль