справа № 756/8992/18
головуючий у суді І інстанції Диба О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Писаної Т.О.,

суддів Приходька К.П., Журба С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року у справі за позовом АТ «Ощадбанк» до спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства "Ощадбанк" (далі позивач, АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк") звернувся із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - відповідно відповідач 1 та відповідач 2) про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позову зазначив, що 12 вересня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 , спадкоємцями якого є відповідачі, було відкрито картковий рахунок в гривнях та видана платіжна картка для здійснення операцій по безготівковій оплаті товарів/послуг, а також для отримання грошей у готівковій формі в касах банків, фінансових установ та через банкомати відповідно до укладеного договору №6682. Боржник свої зобов`язання за договором не виконував у встановленому порядку та строки, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 29 травня 2016 року склала 46 050,40 грн, які позивач просить стягнути із відповідачів, які прийняли спадщину, в межах вартості успадкованого майна пропорційно часткам успадкованого майна та судові витрати по справі.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року у задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням представник АТ "Ощадбанк" Щербак Н.В. подав апеляційну скаргу в інтересах позивача, у якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на помилковому висновку суду про втрату позивачем права вимоги до відповідачів з підстав, зазначених ч.4 ст. 1281 ЦК України.

У доводах апеляційної скарги указує, що з 03 липня 2018 року до ст. 1281 ЦК України були внесені зміни, згідно з якими кредитор має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Оскільки про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину спадкоємцями позивач довідався лише у липні 2017 року, тому строк на пред`явлення вимоги не пропущено та відповідне право не втрачене.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми у розмірі 46050,40 грн, отже характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач знав або міг дізнатися про смерть ОСОБА_1 не пізніше 07 жовтня 2016 року, оскільки саме ця дата міститься у відповіді на запит державного нотаріуса, а відтак повинен був протягом шести місяців з цього дня пред`явити свої вимоги до спадкоємців, тобто не пізніше 07 квітня 2017 року. Натомість позивач АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців боржника ОСОБА_1 лише 29 червня 2017 року, а до самих відповідачів 24 листопада 2017 року, тобто з пропуском строку, визначеного чинною на той час ч.2 ст. 1281 ЦК України. З у рахуванням встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач втратив право вимоги до відповідачів з підстав, зазначених ч.4 ст. 1281 ЦК України.

Колегія апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погоджується враховуючи наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12 вересня 2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6682, відповідно до умов якого позивачем видано позичальнику платіжну картку Master Card Electronik та відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 . В подальшому 01 липня 2013 року між банком та позичальником укладено додатковий договір №1 до договору №464303 від 09 липня 2012 року, за умовами якого позичальнику відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 та видано платіжну картку Master Debit Standard, а також додатковий договір №2 від 07 листопада 2014 року до договору №1724028 від 01 липня 2013 року, яким встановлено позичальнику кредит у сумі 40 000 грн, строк дії кредитної лінії - на період дії платіжної картки, процентна ставка є фіксованою та становить 25% річних, процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом становить 35% річних.

Судом першої інстанції було встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані банком позичальнику ОСОБА_1 у повному обсязі. При цьому, ОСОБА_1 систематично не виконував взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустив заборгованість зі сплати кредиту у розмірі 46 050,40 грн, з яких основна заборгованість - 40 000 грн, проценти за користування кредитом - 2 153,84 грн, комісія за розрахунково-касове обслуговування - 4 грн, несанкціонований офердрафт - 3 892,56 грн.

Відповідачами рішення суду першої інстанції в частині указаних встановлених обставин не оскаржені.

З урахуванням положень ст. 530, ч.1 ст. 608, ст. 610, ч. 1 ст. 625, ч. 1 ст. 1049 ЦК України суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо доведеності позивачем порушення його прав позичальником, який є спадкодавцем відповідачів, зобов`язання якого не припиняється його смертю, оскільки воно не є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим може бути виконане іншою особою, зокрема спадкоємцями.

При цьому, судом першої інстанції також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 30 травня 2016 року відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві.03 вересня 2016 року відповідачі звернулися до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 .

У матеріалах спадкової справи містяться відповідні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 , а також свідоцтва про право на спадщину за законом.

В межах формування спадкової справи відносно майна померлого ОСОБА_1 (а.с.115-180) державний нотаріус 03 вересня 2016 року направляв запит вих.№2935/02-14/513-2016 до ПАТ «Ощадний банк України» Головне управління по м. Києву та Київській області, в якому повідомляв банк про заведення спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_1 та відкриття спадщини та просив повідомити про наявність грошових вкладів у національній та іноземній валюті, що належали ОСОБА_1 (а.с.129, зворот), у відповідь на який банк повідомив про наявність відкритих на його ім`я рахунків відповіддю №67/10-04/2894 від 07 жовтня 2016 року (а.с.135). Із вказаної відповіді позивача також убачається, що станом на 07 жовтня 2016 року за померлим рахується кредитна заборгованість в розмірі 5247 грн 09 коп.

Як стверджував позивач у суді першої інстанції, про смерть позичальника ОСОБА_1 йому стало відомо 21 березня 2017 року, однак представник позивача не зміг повідомити обставини за яких, позивачу, саме 21 березня 2017 року стало відомо про смерть ОСОБА_1 .

Відповідні обставини не зазначені також і в апеляційній скарзі.

29 червня 2017 року позивачем направлено до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори заяву з претензією кредитора, у відповідь на яку нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_1 спадкоємцями, які отримали свідоцтва про спадщину, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідачі у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що спадкового майна достатньо для задоволення вимог позивача, однак, з урахуванням матеріалів спадкової справи, суд дійшов висновку, що позивач знав або міг дізнатися про смерть ОСОБА_1 не пізніше 07 жовтня 2016 року, оскільки саме ця дата міститься у відповіді на запит державного нотаріуса.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (07 жовтня 2016 року), кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Судом у цій справі встановлено, що позивач повинен був протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини після смерті позичальника ОСОБА_1 пред`явити свої вимоги до спадкоємців, тобто не пізніше 07 квітня 2017 року. Однак, як слідує із матеріалів справи, позивач звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців боржника ОСОБА_1 лише 29 червня 2017 року, а до самих відповідачів 24 листопада 2017 року, тобто з пропуском строку, визначеного чинною на той час ч.2 ст. 1281 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач втратив право вимоги до відповідачів з підстав, зазначених ч.4 ст. 1281 ЦК України.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, тому строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, положеннями ст. 1281 ЦК України визначені преклюзивні строки пред`явлення таких вимог.

Сплив визначених ст. 1281 ЦК Українистроків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Відповідного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц. Станом на час розгляду справи №264/5957/17 у постанові від 30 червня 2020 року Велика Палата Верховного Суду від цього висновку не відступила.

Доводи апеляційної скарги встановлених судом першої інстанції обставин не спростовують.

Колегія апеляційного суду не може погодитись із доводами апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин нової редакції ч. 3 ст. 1281 ЦК України, зокрема в частині відрахування строку для пред`явлення вимог до спадкоємців протягом шести місяців з дня, коли кредитор дізнався про отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину, оскільки як новою редакцією указаної норми, так і попередньою редакцією ч. 2 і ч. 3 ст. 1281 цього кодексу передбачено, що у разі якщо кредитор спадкодавця знав про прийняття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини.

Крім того, позивач втратив право вимоги до відповідачів з підстав, зазначених ч.4 ст. 1281 ЦК України ще до набрання чинності нової редакції указаної статті відповідно до Закону № 2478-VIII від 03 липня 2018 року.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Ощадбанк».

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367,368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба