ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4902/20
Провадження № 2/362/2438/20
У Х В А Л А

10.11.2020 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Локо» про встановлення факту неправомірних дій відповідача,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт неправомірних дій ТОВ «Фінансова компанія «Локо» - передачу на продаж майна, яке не є його власністю - житловий будинок що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху та ОСОБА_1 наданий строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

З 02.10.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області тимчасово припинив відправлення поштової кореспонденції, у зв`язку із недостатнім фінансуванням та відсутністю поштових знаків. У зв`язку із цим судом було вжити заходи щодо повідомлення на сайте суду та за допомогою телефонного зв`язку, щоб не порушувати строки розгляду та доступу до правосуддя, що отримати процесуальні документи, у тому числі виклики та повідомлення, можна електронною поштою, або зареєструвавшись у підсистемі «Електронний суд» чи безпосередньо через канцелярію Васильківського міськрайонного суду Київської області за адресою: м. Васильків, вул. Шевченка,8 з урахуванням обмежень та заходів, пов`язаних з поширенням коронавірусної інфекції COVID-19, що підтверджується довідкою Васильківського міськрайонного суду та оголошенням на сайте суду.

У зв`язку з цим судом за допомогою телефонного зв`язку за номером зазначеним в позовній заяві було повідомлено ОСОБА_1 , що вона має право отримати ухвалу суду в приміщенні суду або на електронну адресу. ОСОБА_1 повідомила суд її електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на яку просила направити ухвалу суду на її електронну адресу 20.10.2020 року було направлено через електронну адресу суду, ухвалу суду від 23.09.2020 року про залишення її позовної заяви без руху, яку вона отримала 20.10.2020 року.

22 жовтня 2020 року на адресу суду від ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 23 вересня 2020 року надійшла заява, без усунення недоліків зазначених в ухвалі суду про залишення позову без руху, оскільки, як вбачається із заяви, позивач вважає, що спочатку потрібно розпочати розгляд справи, а потім постановляти відповідну ухвалу. Також регламентованими вимоги ст. 197 ЦПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд з`ясовує, зокрема щодо надання сторонами всіх доказів, на які вони посилаються у позові і відзиві. Щодо доплати судового збору то ним буде це виконано тільки після отримання ухвали суду, що також підтверджує той факт, що ухвалу суду від 23 вересня 2020 року ОСОБА_1 отримано.

Також до суду 02.11.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заяв про порушення процесуальних строків в якій заявник зазначає щоб суд розпочав розгляд справи або взяв самовідвід, але знов недоліки зазначені в ухвалі суду від 23 вересня 2020 року ОСОБА_1 так і не виконанні.

Клопотань про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви від ОСОБА_1 та її представника до суду не находило.

Так, Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 передбачено, що при вирішення питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви вимогам ст. 119 ЦПК (у новій редакції ст.ст. 157-177 ЦПК).

Згідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Вказані норми закону позивачем так і не виконанні.

Відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб; Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем так і не було долучено до матеріалів справи докази щодо права власності ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ., що позбавляє суд пересвідчитись, що дійсно вказаний будинок належить їй на праві власності та її право порушують на її володіння; не долучено до матеріалів позовної заяви кім само порушуються право володіння та користування належного на праві власності майна ОСОБА_1 та, яким чином вони порушуються (яким чином передано майно і куди на продаж); не долучено до матеріалів справі також належним чином завіреної копії рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року, на які посилається позивач у позовній заяві, тощо, що порушує вимоги ст. 177 ЦПК України.

Також не виконанні вимоги ч. 4 ст. 177 ЦПК України щодо сплати судового збору відповідно до закону.

А саме, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви не майнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте матеріали позовної заяви мають квитанцію про сплату судового збору у розмірі 420,40 грн. хоча за подання позовної заяви сплачується судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. тому позивачу потрібно було доплатити суму судового збору, що так і не було виконано позивачем.

Недотримання обов`язкових вимог до форми і змісту позовної заяви перешкоджає початку судового процесу, тому що суд не має необхідної інформації для відкриття провадження у справі. зазначені недоліки не дають правових підстав для відкриття провадження по справі, оскільки є суттєвими.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 статті 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Як передбачено вимогами ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

Оскільки на момент постановлення даної ухвали, ОСОБА_1 суттєві недоліки позовної заяви не усунуто, а судом вжито вичерпні заходи для направлення їй ухвали про залишення без руху та надання часу на усунення недоліків, клопотань про продовження строків на усунення недоліків до суду не надходило то, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, вона вважається неподаною.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суддя також враховує та звертає увагу, що згідно з ч.2 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суддя вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків та роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 4, 11, 12, 13, 43, 44, 48, 81, 175, 185, 260 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Локо» про встановлення факту неправомірних дій відповідача - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стати підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 15 денний строк з дня оголошення ухвали, особами, які брали участь у справі але не були присутні під час оголошення ухвали - в цей же строк з часу одержання копії цієї ухвали.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко