Номер провадження 2 З/638/399/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретарки судового засідання Корнієнко К. С.,

розглянувши заяву адвоката Оганезова Олега Автанділовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

установив:

Заявник адвокат Оганезов О. А., який діє від імені ОСОБА_1 на підставі ордера серія АО № 1009748 від 25.05.2020 р., свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серія ЗР № 21/1839 від 17.01.2019 р., виданого на підставі рішення ради адвокатів Закарпатської області від 11.01.2019 р. № 01, звернувся 30.10.2020 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову до подачі позову, в якій просить суд винести ухвалу про забезпечення позову, шляхом заборони вчинення будь яких дій щодо державної реєстрації (перереєстрації) речових прав на нерухоме майно, а саме: на нежиле приміщення напівпідвалу № 61а 2, 61а 3, 61а 5 в літ. «А 6», загальною площею 53,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову зазначається, що 21.10.2020 року невідомими особами на чолі із ОСОБА_2 були самовільно зайняті нежитлові приміщення напівпідвалу № 61а 2, 61а 3, 61а 5 в літ. «А 6», загальною площею 53,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , 7 під., що належали ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 19.09.2003 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костенко С. А. за реєстровим № 9433. В зв`язку з цими діями Шевченківським відділом поліції ГУ НП в Харківській області було відкрите кримінальне провадження № 480000772. В подальшому з`ясувалось, що 08.10.2020 р. товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Менеджмент Груп» в порушення процедури досудового стягнення за іпотечним договором № 3147 від 22.08.2007 р., на підставі договору купівлі продажу майнових прав № 755/К від 21.09.2018 р. та договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 1510 від 21.09.2018 р. було оформлено право власності на вказане спірне нерухоме майно. ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» за договором купівлі продажу майнових прав № 755/К від 21.09.2018 р. та договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 1510 від 21.09.2018 р. на дату подання цієї заяви оспорюються ОСОБА_1 в Дзержинському районному суді м. Харкова при розгляді наступних цивільних справ: 638/8650/19 (провадження 2/638/1558/20); 638/14609/18 (провадження 2/638/608/20), розгляд яких триває в суді. В подальшому 16.10.2020 р. TOB «Дебт Менеджмент Груп» продало ОСОБА_2 за договором купівлі продажу № 2380 від 16.10.2020 р. вказані спірні нежитлові приміщення. При цьому слід зазначити, що ОСОБА_2 є адвокатом та представником ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» при розгляді вказаних вище цивільних справ за участю ОСОБА_1 (638/8650/19 (провадження 2/638/1558/20); 638/14609/18 (провадження 2/638/608/20)), якому було достовірно відомо на момент оформлення права власності про наявність заперечень прав ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» на спірну нерухомість з боку ОСОБА_1 . В подальшому 19.10.2020 р. ОСОБА_2 передав спірну нерухомість в іпотеку за договором іпотеки № 989 від 19.10.2020 р. На момент оформлення права власності на спірну нерухомість з боку ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» та ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були зареєстровані та наявні зараз заборони відчуження в тому числі вказаного спірного нерухомого майна з боку Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області.

За змістом ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 10 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем не завдає шкоди відповідачу, оскільки заборона вчинення будь яких дій щодо державної реєстрації (перереєстрації) речових прав на нерухоме майно, а саме: на нежиле приміщення напівпідвалу № 61а 2, 61а 3, 61а 5 в літ. «А 6», загальною площею 53,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , 7 під`їзд тимчасово перешкоджає лише відчуженню такого майна.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушення або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язком є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема і у пункті мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1 33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів держави.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1 12/2003 року наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.10.2020 р. № 229972653, право власності на нежилі приміщення напівпідвалу № 61а 2, 61а 3, 61а 5 в літ. «А 6», загальною площею 53,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що право на доступ до суду повинно бути реальним та ефективним.

Зокрема, ЄСПЛ зазначав: «Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава учасниця Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі і процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити, щоб судовий процес перетворився в безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимогам, так як доступ до правосуддя повинен бути не тільки фактичним, а й реальним» (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права людини на суд, враховуючи принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в його права».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

ОСОБА_1 має намір підготувати та подати у строк, передбачений Цивільним процесуальним Кодексом України позов до ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» та ОСОБА_2 про визнання недійсними реєстраційних дій щодо оформлення права власності та визнання недійсним договору купівлі продажу № 2380 від 16.10.2020 р. та всіх інших похідних договорів, оформлених на цих підставах.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд доходить висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 150, 153, 154, 157 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву адвоката Оганезова Олега Автанділовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити.

Заборонити вчинення будь яких дій щодо державної реєстрації (перереєстрації) речових прав на нерухоме майно, а саме: на нежиле приміщення напівпідвалу № 61а 2, 61а 3, 61а 5 в літ. «А 6», загальною площею 53,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Дані стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Дані боржника: ОСОБА_2 , адреса, що зазначена в заяві: АДРЕСА_4 , інші дані відсутні.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: