Справа № 321/1521/17 Провадження №4-с/694/8/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

09.11.2020 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Сакун Д.І.

з участю секретаря судового засідання Матвієнко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Звенигородка скаргу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , орган видачі Михайлівський РС УДМС України в Запорізькій області, дата видачі 10.10.2013 року, тел. НОМЕР_3 ), суб`єкт оскарження: Головний державний виконавець Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Трембовецький Максим Михайлович (адреса: поштовий індекс 20200, пров. Віктора Погорілого, 1, м.Звенигородка, Черкаської області, тел. (04740) 22473, e-mail: ) на дії головного державного виконавця Звенигородського МРВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Трембовецького М.М.,

в с т а н о в и в:

23.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просить:

- поновити строк на оскарження дій Головного державного виконавця;

- зобов`язати головного державного виконавця Звенигородського МРВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) Трембовецького М.М. усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом скасування винесених ним постанов: ВП № 62697538 від 28.09.2020 року про стягнення виконавчого збору; ВП № 62697538 від 28.09.2020 року про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, коштів; стягнути понесені ним судові витрати по справі.

Скаргу обґрунтовано тим, що 28.09.2020 року головним державним виконавцем Звенигородського МРВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Трембовецьким М.М. на виконання рішення Звенигородського районного суду Черкаської області по справі №321/1521/17 (2/694/281/18) від 12.06.2018 року за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (правонаступник ПАТ «Енергобанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відкрито виконавче провадження №62697538 на підставі виконавчого листа №321/1521/17 від 03.08.2018 року. В цей же день, в рамках вищезазначеного виконавчого провадження, головним державним виконавцем було винесено ряд постанов, зокрема: - про арешт коштів боржника ОСОБА_1 ; - про арешт майна боржника ОСОБА_1 ; - про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; - про стягнення виконавчого збору; - про стягнення на доходи з пенсії; - про стягнення на доходи з заробітної плати. В той же час, ряд винесених державним виконавцем постанов вимогам закону не відповідають. Так, в постанові №21982 від 28.09.2020 про стягнення виконавчого збору, суб`єкт оскарження виходячи з розміру визначеної судом суми яка підлягала стягненню (101716,84 грн.) визначає виконавчий збір в розмірі 10%, що становить 10171,68 грн.) З визначеної судом суми в 101716,84 грн. На момент відкриття виконавчого провадження залишилося 56019.27 грн. Суми, яка підлягає до стягнення, отже розмір виконавчого збору повинен становити 5601,92 грн., як 10% від суми, що підлягає до стягнення. Головний державний виконавець наряду з постановами про звернення стягнення на доходи з пенсії в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 56019.27 грн., а також на доходи з заробітної плати в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 56019.27 грн., а також про звернення стягнення на доходи з заробітної плати в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 56019.27 грн., а також наклав арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках в банківських установах. Таким чином на виконання постанов державного виконавця УПФУ при нарахуванні йому пенсії вираховує 20% від її розміру, а решту коштів перекаже на його картковий пенсійний рахунок в банківській установі. Також в Корсунь-Шевченківській районній державній адміністрації, де на сьогоднішній день працює скаржник, на виконання постанов державного виконавця фінансовий відділ при нарахуванні заробітної плати вирахує 20% від її розміру, а решту коштів перекаже на картковий пенсійний рахунок в банківській установі. В банківській установі, на виконання постанови головного державного виконавця Трембовецького М.М. про арешт коштів боржника знімуть решту від його пенсії та заробітної плати, а на що він буде жити та утримувати свою сім`ю. Не може бути звернено стягнення на гроші, необхідні для придбання запасів питної води та продуктів харчування для боржника, членів його сім`ї та осіб, які перебувають на його утриманні, - з рахунку трикратного розміру мінімальної заробітної плати, що діє на день звернення стягнення, на кожну особу, а державний виконавець своїми незаконними рішеннями взагалі його позбавляє засобів існування.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.10.2020 року відкрито провадження за скаргою та призначено судове засідання на 09.11.2020 року, про що повідомлено боржника та державного виконавця.

В судове засідання скаржник та державний виконавець в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши додані до скарги матеріали, матеріали виконавчого провадження №62697538, та надавши належну правову оцінку доводам скаржника, дійшов наступних висновків.

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаного Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 ч.1ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні головного державного виконавця Звенигородського МРВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Трембовецького М.М. знаходиться виконавчий лист № 321/1521/17 від 12.06.2018 року, виданий Звенигородським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ( вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8, м.Київ, 04112, , р/р НОМЕР_4 ПАТ «Альфа Банк», О 300346) заборгованості за кредитним договором у сумі 100213,64 грн., яка складається з заборгованості за кредитом: 50367,60 грн. в.ч. 20367,60 грн. овердрафту та заборгованості за процентами: 49846,04 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 1503,20 грн. судового збору, відповідно до рішення Звенигородського районного суду від 12.06.2018.

31.07.2020 року на підставі заяви стягувача головним державним виконавцем було винесено ряд постанов, серед яких було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62697538.

28.09.2020 року головним державним виконавцем Звенигородського МРВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Трембовецьким М.М. на підставі ухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.09.2020 року по справі № 321/1521/17 (провадження №4-с-694/6/20) скасовано постанови державного виконавця по ВП №62697538 від 31.07.2020, при примусовому виконанні виконавчого листа №321/1521/17 виданого 03.08.2018 Звенигородським районним судом Черкаської області. Також в матеріалах виконавчого провадження наявні постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 16.09.2020 року, в яких зазначено про виправлення описки в системі АСВП в сумі боргу до стягнення, а саме: при реєстрації зазначено суму до стягнення 250533,64 грн., а необхідно вказати 101716,84 грн.; постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних.

28.09.2020 року головним державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №62697538, про що винесено відповідну постанову.

Відповідно до ч.ч.5,7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За змістом пункту 5 частини першої статті 5 Закону N 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5(далі -Інструкція №512/5), визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.8 Розділу III «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції № 512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником до відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження - номер за АСВП 62697538 ( наданих для огляду в судовому засіданні), керуючись положеннями законодавства, 28.09.2020 року головним державним виконавцем Трембовецьким М.М. у межах ВП № 62697538, було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 10171,68 грн. У межах ВП № 62697538 було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 150,00 грн.

ОСОБА_1 у поданій до суду скарзі зазначає, що з визначеної судом суми в 101716,84 грн. на момент відкриття виконавчого провадження залишилося 56019.27 грн. суми, що підлягає до стягнення, однак до матеріалів скарги не додає належних та допустимих доказів на підтвердження частково сплаченої ним заборгованості у вказаній сумі відповідно до рішення Звенигородського районного суду від 12.06.2018.

Як вбачається з копії виконавчого листа №2/694/281/18 відсутні будь-які відмітки про залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення та матеріалів виконавчого провадження 62697538 таких даних не вбачається.

Аналізуючи зазначені положення Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції №512/5, свідчить, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з примусовим виконанням.

Враховуючи, що державний виконавець при надходженні виконавчого документу діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до вищевказаних вимог закону, підстав для задоволення скарги в цій частині не вбачається.

Також судом встановлено, що оскаржуваною постановою про арешт коштів боржника від 28.09.2020 було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

З матеріалів справи вбачається, що під час винесення постанов від 28.09.2020 року, державним виконавцем було встановлено відсутність у ОСОБА_1 коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, а також нерухомого майна, що є умовою для звернення стягнення на заробітну плату та пенсію боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

В зв`язку з тим, що виконавцем було встановлено місце роботи боржника в Корсунь-Шевченківській районній державній адміністрації та те, що боржник на даний час отримує пенсію в Корсунь-Шевченківському відділі обслуговування громадян ГУПФУ в Черкаській області, 28.09.2020 року винесено постанови по вказаному виконавчому провадженні про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 у розмірі 20 % до виплати відповідних сум заборгованості.

У скарзі скаржник посилається на те, що на виконання постанов державного виконавця УПФУ при нарахуванні йому пенсії вираховує 20% від її розміру, а решту коштів перекаже на його картковий пенсійний рахунок в банківській установі. Також в Корсунь-Шевченківській районній державній адміністрації, де на сьогоднішній день працює скаржник, на виконання постанов державного виконавця фінансовий відділ при нарахуванні заробітної плати вирахує 20% від її розміру, а решту коштів перекаже на картковий пенсійний рахунок в банківській установі. В банківській установі, на виконання постанови головного державного виконавця Трембовецького М.М. про арешт коштів боржника знімуть решту від його пенсії та заробітної плати, а на що він буде жити та утримувати свою сім`ю.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не бере до уваги посилання скаржника на порушення його прав та законних інтересів у зв`язку з відсутністю обґрунтування такого судження, оскільки скаржником не зазначено, в чому саме полягало таке порушення під час винесення виконавцем постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші його доходи у розмірі 20 %, та в матеріалах справи відсутні докази, з яких вбачається порушення прав скаржника. Разом з тим, доказування скаржника ґрунтується на самих лише припущеннях, а належних доказів суду на їх підтвердження не надано. Саме лише посилання в скарзі на потенційну можливість стягнення коштів з рахунків боржника у вказаному ним розмірі без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Доказів того, що арешт накладено на картковий пенсійний рахунок чи рахунок, на який виплачується заробітна плата суду не надано.

Разом з тим, суд зауважує, що у випадку накладення арешту на вказані рахунки боржник не позбавлений можливості звернутися до суду зі скаргою про скасування такого арешту.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, виходячи з аналізу законодавства, що стосується виконання судового рішення, суд вважає, що в межах розгляду даної скарги відсутнє достатнє обґрунтування порушення прав боржника ОСОБА_1 , що є підставою для відмови в задоволенні скарги про скасування постанов державного виконавця про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та безпідставною та задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст.cт. 260,261,263,447-452 ЦПК України, , суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Звенигородського МРВ ДВС Центрального міжрегіональногоу правління Міністерства юстиції (м.Київ) Трембовецького М.М. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, шляхом подання апеляційної скарги до Звенигородського районного суду Черкаської області.

Суддя Д.І.Сакун