ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/953/17
номер провадження 4-с/695/32/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря Розпутньої І.Г.,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та скасування постанови про накладення арешту на кошти, що містяться на картковому рахунку боржника, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Золотоніського МР ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Зеленюк О.В. по виконавчому провадженню № 63275868, що полягають у незаконному накладенні арешту на зарплатний картковий рахунок скаржника та скасувати постанову державного виконавця від 15.10.2020 р. про арешт коштів на зарплатному картковому рахунку.

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що на примусовому виконанні у Золотоніському ДВС перебуває виконавчий лист №695/953/17 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором та 12.10.2020 р. відкрито виконавче провадження №63275868 .

15.10.2020 р. державним виконавцем Золотоніського ВДВС Зеленюк О.В. накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку в АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 . На вказаний рахунок скаржнику перераховується заробітна плата ПП НВФ «ІМЕКС ХІМГРУПП», де він працює робітником. Постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника скаржник отримав 20.10.2020 р.

Кошти, що надходять на зазначений рахунок, є виключно заробітною платою та становлять єдине джерело доходу для скаржника та його сім`ї.

У порушення ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наклав арешт на зарплатний рахунок. Банк повинен був повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову про накладення арешту без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Відповідно до ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати може бути утримано за виконавчими документами не більше 50 %.

Державний виконавець перед винесенням постанови про арешт коштів боржника, всупереч чинному законодавству, не здійснив перевірку майнового стану боржника, в результаті чого наклав арешт на зарплатний рахунок боржника, який використовується виключно для отримання заробітної плати.

За таких обставин, вважаючи свої права порушеними, скаржник звернувся до суду з вказаною скаргою.

Скаржник у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Від державного виконавця Золотоніського МР ВДВС Зеленюк О.В. надійшов відзив на скаргу та заява про розгляд справи у її відсутність. У відзиві державний виконавець зазначила, що в результаті проведених нею заходів встановлено, що у боржника відсутнє нерухоме майно, на яке можна звернути стягнення. Банк не повідомив виконавця про цільове використання даного рахунку скаржника. Виконавець не може самостійно знати чи поширюється на певний рахунок спеціальний режим. Отримуючи постанову про арешт коштів, фінансова установа не накладає арешт на кошти, що знаходяться на спецрахунках, та повідомляє про це виконавця. В зв`язку з цим виконавець вважає, що постанова винесена без порушень чинного законодавства, підстави для скасування арешту відсутні.

Дослідивши вказану скаргу та матеріали справи, суд встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Золотоніському міськрайонному відділі ДВС знаходиться виконавче провадження № 63275868 з примусового виконання виконавчого листа № 695/953/17, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 01.12.2017 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 15027,70 грн.(а.с.11)

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У межах виконання вказаного судового рішення державним виконавцем 15.10.2020 року у виконавчому провадженні № 63275868 було винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої державним виконавцем постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. (а.с.10)

Згідно довідки від 20.10.2020 р. АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 станом на 20.10.2020 р. має в АТ КБ «Приватбанк» картковий рахунок НОМЕР_1 , на який отримує зарплатні виплати. Також на вказану картку/рахунок може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). (а.с.12)

Згідно довідки про доходи від 19.10.2020 р. , виданої ПП НВФ «Імекс Хімгрупп», ОСОБА_1 з 25.08.2020 р. працює на ПП НВФ «Імекс Хімгрупп». (а.с.13)

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 56 вказаного закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення. Положення вказаної статті не містять вказівки на заробітну плату.

В той же час, відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.128 КЗпПУ при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

За змістом ст. 72 Законом України «Про виконавче провадження» на заробітну плату може бути звернено стягнення, проте законом визначений максимальний можливий розмір такого стягнення не більш як 20 %.

Проте, державний виконавець наклав арешт і на зарплатний рахунок боржника, що виключає можливість власника рахунку користуватися іншою відсотковою частиною таких коштів.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що доводи скарги частково знайшли своє ствердження в судовому засіданні, тому скарга в частині скасування арешту на зарплатний рахунок боржника підлягає до задоволення.

Проте накладення арешту на інші рахунки боржника є однією з функцій державного виконавця, спрямованих на примусове виконання рішення суду та забезпечення його виконання, що також прямо встановлено законом. Суд вважає, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень, тому постанова не може бути повністю скасована, оскільки винесена у відповідності до норм чинного законодавства та дії державного виконавця щодо її винесення є правомірними.

Таким чином, з дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, на підставі яких скарга підлягає задоволенню в частині скасування постанови про накладення арешту на зарплатний рахунок, оскільки права скаржника щодо його права вільно розпоряджатися та володіти своєю власністю (заробітною платою) порушені та підлягають захисту.

Керуючись ст.ст. 447, 448, 449, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та скасування постанови про накладення арешту на кошти, що містяться на картковому рахунку боржника задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Золотоніського МР ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Зеленюк О.В. по виконавчому провадженню № 63275868 від 15.10.2020 р. в частині арешту коштів на картковому рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк» за номером у форматі IBAN UA 9151476, категорія заробітна плата, який належить ОСОБА_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя М.Ю. Степченко