Провадження № 2/521/3202/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про поновлення строку на прийняття спадщини за заповітом.

Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 13.10.2020р. прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення. Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поновлення строку на прийняття спадщини.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 29.10.2020р. позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поновлення строку на прийняття спадщини за заповітом залишено без розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 19.03.1988р. укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився позивач.

Матір`ю його матері - ОСОБА_2 була ОСОБА_5 , якій за життя належала квартира АДРЕСА_1 та ј частину якої 10.06.2003р. вона подарувала позивачу.

11.11.1994 року спадкодавець, ОСОБА_5 склала на ім`я ОСОБА_2 заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належну їй квартиру під АДРЕСА_1 ) заповіла ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.

Після смерті ОСОБА_5 до Малиновської державної нотаріальної контори звернулися позивач із заявою про прийняття спадщини за законом та відповідач із заявою про прийняття спадщини за заповітом, було заведено спадкову справу.

27.05.2020 року державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у м.Одеса винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2 , яка обґрунтована тим, що у зв`язку з тим, що відповідач пропустила строк на прийняття спадщини за заповітом, та не підтвердила факт спільного проживання з померлою, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом немає можливості.

09.10.2020р. державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у м.Одеса винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу, яка обґрунтована тим, що ним пропущено строк на прийняття спадщини, а реєстрація місця проживання не співпадає з місцем реєстрації спадкодавця, та не було надано документи, що підтверджують факт спільного проживання з померлою, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості.

Позивач зазначав, що з 2012 року він проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження квартири АДРЕСА_1 , тобто є таким, що прийняв спадщину, та просив суд встановити факт його постійного проживання з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив слухати справу у його відсутності.

Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглядати справу без неї.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив.

Згідно ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 19.03.1988р. укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис № 131 серії НОМЕР_1 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народився позивач. (а.с.19,64)

Матір`ю його матері - ОСОБА_2 була ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про її народження від 17.11.1954р. актовий запис 1923, серії НОМЕР_2 , якій за життя належала квартира АДРЕСА_1 , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 20.07.1993 року, загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м. та ј частину якої 10.06.2003р. вона подарувала позивачу, що підтверджується копією договору дарування від 10.06.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрованого під №4246, право власності зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 04.07.2003р. за №292- стор.75-кн.441пр. (а.с.18,39-42)

11.11.1994 року спадкодавець ОСОБА_5 склала на ім`я ОСОБА_2 заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належну їй квартиру під АДРЕСА_1 ) заповіла ОСОБА_2 . (а.с.36)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. (а.с.35)

Після смерті ОСОБА_5 до Малиновської державної нотаріальної контори звернулися позивач із заявою про прийняття спадщини за законом та відповідач із заявою про прийняття спадщини за заповітом, було заведено спадкову справу. (а.с.86-114)

27.05.2020 року державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у м.Одеса винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2 , яка обґрунтована тим, що у зв`язку з тим, що остання пропустила строк на прийняття спадщини за заповітом, та не підтвердила факт спільного проживання з померлою, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом немає можливості. (а.с.115)

09.10.2020р. державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у м.Одеса винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу, яка обґрунтована тим, що ним пропущено строк на прийняття спадщини, а реєстрація місця проживання не співпадає з місцем реєстрації спадкодавця, та не було надано документи, що підтверджують факт спільного проживання з померлою, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості. (а.с.116)

Як зазначав позивач, він з 2012 року проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження, складеного на підставі заяв мешканців будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підписи яких завірені начальником дільниці №4 КП «ЖКС «Хмельницький». (а.с.65,67-69)

Факт його проживання разом з спадкодавцем за однією адресою без реєстрації підтверджується також і довідкою № 31 від 03.08.2020р.(а.с.70).

Згідно ст.ст.1217, 1220 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до статтей 1258, 1264 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У четверту чергу на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1269, частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 1297, частиною третьою статті 1296 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1217, 1220, 1258, 1264, 1268, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст.76-78, 83, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текс рішення суду складено 06 листопада 2020 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН