Справа № 279/3186/20
Провадження 2/279/1389/20
10 листопада 2020 року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,
секретаря Петрук О.І.
розглянувши в м. Коростені цивільну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилається на те, що вона та ОСОБА_3 третій особі по справі, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору являються співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .
Вказала, що в даному будинку була зареєстрована її донька - ОСОБА_2 відповідачка по справі. Починаючи з 2000 року відповідач в будинку не проживає, витрат на утримання будинку не несе, особисті речі її відсутні. Де достеменно станом на сьогоднішній день проживає відповідач їй не відомо. Будь-яких стосунків вона з донькою не підтримує. Вона та третя особа ОСОБА_3 належним чином несуть тягар утримання будинку, сплачують комунальні послуги, в зв`язку з реєстрацію відповідача не можуть отримати пільги по сплаті комунальних послуг ( субсидії по даному будинку на тверде паливо), яка для неї станом на сьогоднішній день є в карай необхідною. Тому просила визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не надала відзиву на вказаний позов.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим Коростенською районною державною адміністрацією 12.05.1993 року на ім`я ОСОБА_1 , та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с. 9-10 ).
В даному будинку є зареєстрованою відповідач по справі - ОСОБА_2 ( довідка а.с. 13 ), хоча фактично в будинку, що належить позивачу, не проживає, що стверджується актом матеріально - побутового обстеження від 12.06.2020 року, складеного та посвідченого комісією Васьковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області. ( а.с.15).
Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.
Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.317,319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У ч. 1 ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ч. 1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно зі ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265,268,280-284 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст.ст. 321, 383, 405 Цивільного Кодексу України, суд,- УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути перпеглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявоювідповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: Коваленко В.П.