Номер провадження: 22-ц/813/4926/20
Номер справи місцевого суду: 523/3549/19
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» Захарчука Андрія Васильовича на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТДВ СК «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 06 березня 2018 року в м. Одесі по вул. Пестеля, 3 сталася ДТП за участю автомобіля Mitsubishi Space Star, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Mitsubishi Pagero, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 травня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», куди позивач і звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. Розмір страхової виплати, яку страхова компанія виплатила позивачу складає 2 861,96 грн., тоді як позивач на ремонт автомобіля витратив 41 249,01 грн., що підтверджується накладними № А000000023 від 14.02.2019 року ФОП ОСОБА_3 , актом виконаних робіт та квитанцією про оплату ремонту. Крім того, відповідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , зробленого на замовлення позивача, розмір матеріальної шкоди, завданого під час ДТП автомобілю Mitsubishi Pagero, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 8 893,20 грн. Позивач вважає, що страховою компанією занижено страхове відшкодування позивачу, у зв`язку з чим він звернувся з позовом до суду. Крім того, позивачу завдано і моральної шкоди, яка виражається в стресах та витрачанні часу та коштів з метою захисту своїх прав та законних інтересів.

За таких обставин, відповідно останньої редакції (а. с. 146-148), позивач просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на свою користь, матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП в сумі 36 387,05 грн. (за вирахуванням виплачених 2861,96 грн. та 2000 грн. франшизи), що складає витрати на відновлювальний ремонт автомобіля; стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду - франшизу у розмірі 2000 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати у вигляду судового збору у загальному розмірі 2 689,40 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. та витрати на звіт ФОП ОСОБА_4 у розмірі 1700 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 36387,05 грн., витрати на виготовлення висновку експерта у розмірі 1700 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду внаслідок ДТП у розмірі 1000 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у загальному розмірі 2689 грн. 40 коп., тобто по 1344 грн. 20 коп. з кожного.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» Захарчук Андрій Васильович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 листопаді 2019 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» скасувати у повному обсязі та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог, посилаючись на те, що страховою компанією було виплачено страхове відшкодування позивачу, а накладні (замовлення-наряд) № А000000023 від 14.02.2019 року ФОП ОСОБА_3 та акт виконаних робіт на загальну суму 41 249,01 грн. не можуть вважатися належними доказами, оскільки не свідчать, що проведений ремонт автомобіля є наслідком дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.03.2018 року та крім того, при визначенні матеріальної шкоди має враховуватися фізичний знос автомобіля та податок на додану вартість відповідно вимог ст. 29 та ст. 36 п.36.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, апеляційним судом переглядається рішення лише в частині вирішення вимог про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 36387,05 грн. та судових витрат на правничу допомогу та виготовлення експертного висновку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч.І ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо

застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Задовольняючи вимоги про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків автомобіля у розмірі 36 387,05 грн., суд першої інстанції погодився з думкою позивача, взявши до уваги накладну А000000023 від 14.02.2019 року ФОП ОСОБА_3 , яка містить перелік виконаних робіт, запасних частин і витратних матеріалів на загальну суму 41 249,01 грн., які позивач сплатив 12.02.2019 року через банк на рахунок ФОП ОСОБА_3 .

Проте, погодитися у повному обсязі з таким висновком районного суду не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2018 року о 09 годині 45 хвилин в м. Одеса по вул.. Пестеля, 3 сталася ДТП за участю автомобіля Mitsubishi Space Star, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Mitsubishi Pagero, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 15 травня 2018 року ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п. 10.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень.

На момент ДТП цивільна правова відповідальність транспортного засобу ОСОБА_2 була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом №АМ/2364618. Відповідно вказаного полісу страхова сума за шкоду заподіяну майну складає 100 000 грн., а франшиза 2 000 грн. (а.с.81).

15 березня 2018 року ОСОБА_1 повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду, а у травні 2018 року звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до висновку аварійного комісара ОСОБА_5 вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ з урахуванням фізичного зносу запчастин складає 5 834,35 грн. з урахуванням ПДВ та 4 861.96 грн. без урахування ПДВ (а.с.85-94).

30 травня 2018 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 2 861, 96 грн., з вирахуванням франшизи 2000 грн. (а.с.12).

Така сума, на думку позивача, не відповідає дійсній вартості завданих збитків.

07 серпня 2018 року, суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , на замовлення позивача, зроблено звіт, відповідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Pagero, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 24 537,50 грн., з урахуванням 20% ПДВ -3 724,83 грн., а вартість матеріальної шкоди автомобіля з урахуванням фізичного зносу складає 8 893.20 грн. (а.с.31-46).

Крім того, на замовлення позивача, ФОП ОСОБА_3 були проведені ремонтні роботи автомобіля, фактична вартість яких склала 41 249,01 грн., що підтверджується накладними (замовлення-наряд) № А000000023 від 14.02.2019 року ФОП ОСОБА_3 , актом виконаних робіт та квитанцією про оплату послуг (а. с. 27-28).

Саме така сума, на думку позивача, повинна бути відшкодована страховою компанією за вирахуванням франшизи 2000 грн. та фактично вже виплаченої страхової суми у розмірі 2 861, 96 грн.,що становить остаточно 36 387,05 грн.

Згідно з частиною другою статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас, як передбачено приписами частини третьої статті 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Між тим необхідно враховувати, що спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність встановлено статтею 1194 ЦК України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 зі справи № 910/3650/16 та зі справи № 910/32969/15).

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які обмежують розмір шкоди (збитків), що підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність помилково не були враховані у вирішенні спору районним судом, на що в тому числі було звернуто увагу в одному із доводів та мотивувань апеляційної скарги ТДВ «Страхова компанія «Альфа-гарант».

Крім того, згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суд, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру має виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Судом встановлено, що надавач послуг з ремонту автомобіля Mitsubishi Pagero, реєстраційний номер НОМЕР_2 (ФОП ОСОБА_3 ) визначив суму ремонту автомобіля без урахування ПДВ.

За наведених обставин у відповідача у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком (100 000,00 грн.) і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи з вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей та без врахування, у даному випадку, податку на додану вартість.

Отже, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 року зі справи № 3-50гс15).

Проте визначаючи розмір страхового відшкодування, враховуючи при цьому розмір реальних витрат та їх фактичну виплату, розмір франшизи, встановлений страховим полісом та суму страхового відшкодування, яка добровільно виплачена відповідачем в безспірному порядку, суд першої інстанції разом з тим не врахував суму фізичного зносу деталей, який відповідно до даних звітів про оцінку вартості матеріальної шкоди, виготовлених за замовленням страховика (відповідача у справі) та потерпілого (позивача), становить 70%.

Враховуючи наведене, апеляційний суд виходить з вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля (згідно з сумою, яка вказана в рахунку, виставленому СТО (ФОП ОСОБА_3 ), яким і було здійснено ремонт автомобіля) з урахуванням коефіцієнта зносу деталей.

Отже, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу деталей (1-0,7), а також суми у розмірі 2 861,96 грн., яка була сплачена апелянтом на користь позивача добровільно в безспірному порядку, сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті позивачу становить: 32 830,71 грн. (вартість нових запчастин) * коефіцієнт фізичного зносу (1-0,7) = 9 849,21 грн. +8 418,30 грн. (вартість ремонтних робіт) - 2000 грн. франшизи-2 861,96 грн. = 13 405,55 грн.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням уточнення позовних вимог позивач просив стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» 36 387,05 грн. та з ОСОБА_2 22 000 грн. Тобто загальна ціна позову становила 58 387,05 грн. , а сплачена сума судового збору 2 689 грн. 40 коп., сплачена сума послуг експертного дослідження - 1 700 грн. та за надання правничої допомоги адвоката 6 000 грн. При цьому позовні вимоги за загальної суми заявлених вимог були розподілені таким чином,що на частку вимог до ТДВ «Альфа-Гарант» приходилося 62%, а частка вимог до ОСОБА_2 - 38%.

Рішенням суду першої інстанції з ТДВ СК «Альфа-Гарант» з урахуванням додаткового рішення стягнуто 36 387,05 грн., а з ОСОБА_2 22 000 грн., внаслідок чого з урахуванням пропорційності задоволених вимог з ТДВ «Альфа-гарант» підлягало стягненню 62% від понесених позивачем судових витрат, а з ОСОБА_2 - 38%.

Після перегляду справи в апеляційному порядку щодо вирішених вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант», фактично задоволено з урахуванням нового судового рішення апеляційного суду - про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» 13 405,55 грн.,що становить 23 % від заявлених вимог взагалі.

Тому з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, витрат на виготовлення експертного дослідження - 1 700 грн. та за надання правничої допомоги адвоката 6 000 грн. у частці пропорційній фактично задоволеним вимогам - 23% від загальної суми вимог. Тобто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати (2 689,40+1700+ 6000)*23%= 2 389 грн. 56 коп.

Враховуючи частково задоволення апеляційної скарги з позивача на користь апелянта підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеній частині вимог.

Рішенням суду з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 було стягнуто 36 387,05 грн.

Після перегляду рішення суду в апеляційному порядку - 13 405,55 грн., що становить 37% від оскарженої суми позовних вимог. Тобто апеляційна скарга задоволена на 63%.

Тому з ОСОБА_1 на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 63% від 2881,50= 1815,35грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи наведене з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 574 грн. 21 коп. (2389,56-1815,35)

Таким чином, апеляційна скарга ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині вирішених позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант» та розподілу судових витрат - зміні з урахуванням підстав та обґрунтувань, викладених в цій постанові суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення суду за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» слід залишити без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» Захарчука Андрія Васильовича - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 36 387,05 грн. матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП - змінити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 13 405,55 грн. матеріальних збитків завданих під час ДТП.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму 574 грн. 21 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст судового рішення складено: 09.11.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк