Справа №672/906/20
Провадження №2/672/400/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м.Городок

Городоцький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорук І.М.,

з участю секретаря судового засідання Стебло Л.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , вказуючи, що 02.08.2017 року між ним та відповідачем укладено договір позики грошових коштів, за яким він позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 30000 грн. зі строком повернення до 01 вересня 2017 року. Про вказане відповідач власноручно склав та надав йому, позивачу, розписку. Проте, у вказаний строк відповідач коштів не повернув та ухиляється від виконання взятих на себе зобов?язань. Тому просив стягнути з ОСОБА_2 30000 грн. заборгованості за договором позики, 13282,07 грн. процентів у відповідності до вимог ч.1 ст.1048 ЦК України, інфляційні витрати у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України за період з вересня 2017 року по червень 2020 року в сумі 6390,00 грн. та 3 % річних від простроченої заборгованості в розмірі 2606,30 грн., а всього 52278,37 грн., а також судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні 12.10.2020 позовні вимоги не визнав, вказуючи, що коштів згідно розписки від 02.08.2017 не отримував. Таку розписку написав у зв`язку із передачею позивачу в оренду належного йому, відповідачу, автомобіля та подальшим продажем автомобіля.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках; учасник страви розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору.

Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Аналогічна правова позиція вказана і в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 р. у справі №6-1967цс15, в якій зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною 1 та другою ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 02.08.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою, написаною власноруч ОСОБА_2 .

Відповідно до вказаної розписки, ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 30 000 грн. та зобов`язався їх повернути в повному обсязі до 01.09.2017.

Проте, відповідач зобов`язання не виконав.

Встановлено, що сторонами не визначено розмір процентів за користування грошима. За таких обставин розмір відсотків слід обраховувати, виходячи із розміру облікової ставки Національного банку України.

Таким чином проценти за договором позики за період з 03.08.2017 по 24.07.2020 (в межах позовних вимог) складають 13282,07 грн., а саме:

- (30000 х 12,5%) : 365 днів х 42 дні = 431 грн. 50 коп.;

- (30000 х 12,5%) : 365 днів х 43 дні = 441 грн. 78 коп.;

- (30000 х 13,5%) : 365 днів х 49 днів = 543 грн. 69 коп.;

- (30000 х 14,5%) : 365 днів х 42 дні = 500 грн. 54 коп.;

- (30000 х 16,0%) : 365 днів х 35 днів = 460 грн. 27 коп.;

- (30000 х 17,0%) : 365 днів х 41 день = 572 грн. 87 коп.;

- (30000 х 17,0%) : 365 днів х 42 дні = 586 грн. 84 коп.;

- (30000 х 17,0%) : 365 днів х 50 днів = 698 грн. 63 коп.;

- (30000 х 17,5%) : 365 днів х 56 днів = 805 грн. 47 коп.;

- (30000 х 18,0%) : 365 днів х 221 день = 3269 грн. 58 коп.;

- (30000 х 17,5%) : 365 днів х 84 дні = 1208 грн. 21 коп.;

- (30000 х 17,0%) : 365 днів х 49 дні = 684 грн. 65коп.;

- (30000 х 16,5%) : 365 днів х 48 дні = 650 грн. 95 коп.;

- (30000 х 15,5%) : 365 днів х 49 дні = 624 грн. 24 коп.;

- (30000 х 13,5%) : 365 днів х 49 дні = 543 грн. 69 коп.;

- (30000 х 11%): 365 днів х 42 дні = 379 грн. 72 коп.;

- (30000 х 10%): 365 днів х 42 дні = 345 грн. 20 коп.;

- (30000 х 8%): 365 днів х 49 дні = 322 грн. 19 коп.;

- (30000 х 6%) : 365 днів х 43 дні = 212 грн. 05 коп.

Враховуючи, що відповідачем грошове зобов`язання не виконане, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, з нього на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати за період з вересня 2017 року по червень 2020 року в розмірі 6390,00 грн., а саме:

- 30000 х 102,0% - 30000 = 600,00 грн.;

- 30000 х 101,2% - 30000 = 360,00 грн.;

- 30000 х 100,9% - 30000 = 270,00 грн.;

- 30000 х 101,0% - 30000 = 300,00 грн.;

- 30000 х 109,8% - 30000 = 2940,00 грн.;

- 30000 х 104,1% - 30000 =1230,00 грн.;

- 30000 х 100,2% - 30000 = 60,00 грн.;

- 30000 х 100,8% - 30000 = 240,00 грн.;

- 30000 х 100,8% - 30000 = 240,00 грн.;

- 30000 х 100,3% -30000 = 90,00 грн.;

- 30000 х 100,2% - 30000 = 60,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума позики - 30000 грн., 13282,07 грн. процентів за договором позики, 6390 грн. індексу інфляції, всього 49672,07 грн.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 2606,30 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер.

Враховуючи, що законом (ст.1048 ЦК України) визначено розмір процентів за користування грошовими коштами, які підлягають стягненню з позичальника на користь позикодавця, такі відсотки стягнуто за період з 03.08.2017 по 24.07.2020, суд вважає, що вимога про стягнення 3% річних за період з 02.09.2017 по 26.04.2019 є подвійним стягненням та суперечить вимогам ч. 3 ст. 509 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст. 263 - 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30000 грн. в рахунок погашення суми позики, 13282,07 грн. процентів за договором позики, 6390 грн. індексу інфляції , а всього 49672,07 грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду безпосередньо або через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 09.11.2020.

Суддя І.М.Федорук