Справа № 732/1195/20
Провадження 2/732/546/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді КарпинськоїН.М., секретар - Воропаєва К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городнянської міської ради Чернігівської області (до якої входить Моложавська територіальна громада, в тому числі с. Невкля), треті особи: приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області СоваВ.Ф., Городнянська районна державна адміністрація Чернігівської області (відділ з питань державної реєстрації), про визнання права власності на нежитлову будівлю (картоплесховище) в порядку спадкування за заповітом, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на нежитлову будівлю (картоплесховище) по АДРЕСА_1 , зазначену в технічному паспорті на нежитлову будівлю під літерами: «А-1» основна будівля, «А1-1» прибудова, «а-1» тамбур загальною площею 760,1 кв.м., в тому числі основною площею 693,3 кв.м., підсобною площею 66,8 кв.м., після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтовується наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, яким він заповів позивачу все своє майно, в тому числі нежитлову будівлю (картоплесховище) по АДРЕСА_1 . 12 грудня 2016 року позивачем була подана заява приватному нотаріусу Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сові В.Ф. про прийняття спадщини. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає. Зазначена житлова будівля (картоплесховище) належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу пункту заготівлі овочів від 11 вересня 1992 року, складеного та посвідченого юристом військової частини № НОМЕР_1 , лейтенантом ОСОБА_3 . У квітні 2020 року позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини. Під час огляду представлених позивачем документів, нотаріус встановила, що договір купівлі-продажу вищезазначеної нежитлової будівлі (картоплесховища) у свій час не був нотаріально посвідчений та зареєстрований в органах нерухомості, що не відповідає вимогам законодавства. Окрім того, у цьому договорі не зазначена точна адреса місцезнаходження відчужуваного об`єкта (не вказаний провулок, де він знаходиться та номер будівлі). Зазначені обставини є перепоною для оформлення спадкових прав позивачем в нотаріальній конторі та стали причиною звернення позивача до суду з позовом.
Ухвалою від 25 серпня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження (а.с.34-35).
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.59).
Представник відповідача Городнянської міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду клопотання № 03-09/863 від 17.09.2020 про розгляд справи у його відсутності, відзиву не надав (а.с.46-47).
У свою чергу згідно положень ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Третя особа приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сова В.Ф. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. ЇЇ неявка не перешкоджає розгляду справи.
Представник третьої особи Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області (відділ з питань державної реєстрації) у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву від 01.09.2020 за № 01-32/579 про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.43).
Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази встановив, що законні підстави для задоволення позову відсутні.
Як убачається із дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серїі НОМЕР_2 , виданого 26 червня 2016 року виконавчим комітетом Моложавської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85-ти років у селі Невкля Городнянського району Чернігівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 10 від 26.06.2016 (а.с.7).
З дослідженого в судовому засіданні заповіту, посвідченого 16 листопада 2004 року приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області за реєстровим номером 3230, суд встановив, що ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 (а.с.9).
Згідно довідки, виданої виконкомом Моложавської сільської ради Городнянського району Чернігівської області 07 грудня 2016 року за № 873, суд встановив, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день його смерті був зареєстрований та постійно проживав ОСОБА_1 (а.с.8).
Наведене свідчить, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до інформаційної довідки, виданої Городнянським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації за № 576 від 24 липня 2020 року, суд встановив, що станом на 31.12.2012 року право власності на нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( інвентаризаційна справа № 184) не зареєстровано. Після первинного огляду об`єкта нерухомого майна станом на 23 липня 2020 року встановлено, що він відповідає таким характеристикам: А-1 основна будівля, А1-1 прибудова, а-1 тамбур (а.с.17).
Відповідно до звіту № 320/13 про оцінку майна оціночна вартість нежитлової будівлі (картоплесховища), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить триста дев`яносто п`ять тисяч чотириста п`ятдесят вісім гривень (а.с.21-31).
Як встановлено у судовому засіданні позивач звертався до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської област Сови В.Ф. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.62-64).
Відповідно до розділу 2 глави 10 пункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
В дійсності, у відповідності до ч.3 статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, а до її складу за змістом статті 1218 ЦК України входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві. Статтею 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Однак, згідно поданих доказів не доводиться, що спадкодавець володів законно спорудами (предметом позову), оскільки „документ поданий на розгляд суду не є доказом власності.

Так, „договір купівлі-продажу пункта заготівлі овочів від 11 вересня 1992 року в селі Невкля Городнянського району Чернігівської області, формально містить інформацію, що представник ВЧ НОМЕР_1 - заступник командира полку в особі підполковника ОСОБА_4 , діючого на підставі наказу № 121 по ВЧ НОМЕР_1 від 10 вересня 1992 року «Про ліквідацію з балансу непотрібних основних засобів», з однієї сторони, та громадянин ОСОБА_2 , з іншої сторони, уклали договір купівлі продажу знятого з балансу військової частини пункту заготівлі овочів, що знаходиться в селі Невкля Городнянського району Чернігівської області та розташований на земельній ділянці, що належить сільській раді. Поданий для дослідження в суді аркуш, складений та посвідчений юристом ВЧ № НОМЕР_1 - лейтенантом ОСОБА_3 (а.с.11-14), однак за суттю та правовою природою не створив обов"язкові наслідки правочину.
За інформацією Городнянської міської ради № 03-09/975 від 28.10.2020 (а.с.71) земельна ділянка, в межах якої перебуває такий обєкт, за цільовим призначенням 16.00 „землі запасу, не надана у власність чи користування громадян, перебуває у комунальній власності на підставі розпорядження КМУ від 31.01.2018 № 60-р та акту приймання-передачі із державної у комунальну власність.

Враховуючи, що за життя спадкодавця позивача не доводиться, що він у встановлений законом спосіб набув майно колишньої військової частини, що саме по собі має особливий статус і його відчуження могло відбуватися тільки за спеціальними процедурами, встановленими Законом, таке майно не є „спадковим і не може перейти до спадкоємців.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, кожна сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення про відмову у задоволенні позову. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін, осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює докази належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності.

Саме лише посилання у позові на склад спадщини, не є підставою для винесення рішення про визнання права, оскільки доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст. 1218,1268 ЦК України, ст. ст. 76,77, 79, 80, 89, 209, 211, 212-215, 247, 258, 259, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Городнянської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нежитлову будівлю (картоплесховище) у порядку спадкування за заповітом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 06 листопада 2020 року.

Суддя Н.М. Карпинська