Справа №333/4904/19
Провадження №2/333/284/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

представника відповідача Котькорла О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу

за позовною заявою: АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, фактична адреса: 02002, м. Київ, вул. Р.Окіпної, буд. 8Б

до відповідача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 50 164,14 грн., -

встановив:

Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (надалі АТ «ПУМБ») звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1 ) заборгованості за кредитом в сумі 50 164,14 грн., яка утворилась за договором від 20.01.2015 р. № GP-7334321. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказував, що 19.07.2016 р. ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилось шляхом приєднання до АТ «ПУМБ» та останнє є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». 20.01.205 р. між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, на виконання умов якого відповідач за вказаним вище договором отримала кредит в сумі 15 392,02 грн. Однак, відповідач свої зобов`язання з повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом належним чином не виконала. У зв`язку з чим, станом на 23.07.2019 р., за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 50 164,14 грн., яка складається з 8 596,33 грн. заборгованості по кредиту, 834,32 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 3 866,42 грн. заборгованість з комісії та 36 867,07 грн. штрафних санкцій. На підставі викладеного, позивач просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача наведену вище заборгованість.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Відповідач в судові засідання жодного разу не з`явилась, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача, за змістом якого останній просить суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити у задоволенні заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитом, відсоткам за користування кредитом та штрафних санкцій. Щодо заявлених вимог в частині 3 866,42 грн. комісії, то відповідач вважає, що умови договору відносно обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними. У зв`язку з чим, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.10.2020 р. підтримав викладені у відзиві на позовну заперечення проти позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, заслухавши доводи представника відповідача, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 18.09.2013 року між публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) підписано Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, за умовами якого (п. 2.1.) Банк надає Позичальнику кредит з метою та у сумі кредиту, вказаній в Пропозиції й в порядку, передбаченому цим розділом, а Позичальник зобов`язується сплатити Банку разову комісію своєчасно і в повному обсязі, виплачувати Банку проценти за користування кредитом та комісії, використати його за призначенням, виконати інші умови кредитного договору та повертати кредит Банку частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів.

Пунктом 3.5. Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків визначено, що надання кредиту здійснюється не пізніше 3 робочих днів з дати акцепту пропозиції Банком. Датою надання кредиту є дата списання коштів у розмірі суми кредиту з відповідного позичкового рахунку, відкритого Позичальнику у Банку та її перерахування (ініціація переказу) у відповідних частинах на рахунок Позичальника або видачі йому готівкою.

Відповідно до п. 4.1. Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку проценти розраховані, виходячи з процентної ставки вказаної у Пропозиції від неповерненої суми кредиту.

Згідно з п. 4.2. Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, за обслуговування кредиту Позичальник щомісячно сплачує комісію у розмірі, вказаному у Пропозиції, від початкової суми кредиту, перерахованої Банком згідно з цим розділом.

Кредитний договір набуває чинності в порядку визначеному Пропозицією й цим розділом й діють до моменту виконання Позичальником зобов`язань за ним (п. 9.3. Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків).

Також, вбачається, що 20.01.2015 р. між ОСОБА_1 (Позичальник) та публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» (Банк) укладено Пропозицію укласти договори (оферта) у відповідності до чинних Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків Банку, які разом з Умовами є невід`ємною частиною цієї Пропозиції та становлять кредитний договір № GP-7334321.

Згідно з умовами наведеної вище Пропозиції Банк (ПАТ «Банк Ренесанс Капітал») зобов`язався надати Позичальнику ( ОСОБА_1 ) кредит в сумі 12 392,67 грн., в т.ч. з метою рефінансування в сумі 11 560,33 грн., із розміром процентної ставки 9 процентів річних, на строк 36 місяців (з 21.01.2015 р. по 21.01.2018 р.), з датою погашення платежу (до 21 числа кожного календарного місяця), а Позичальник зобов`язалась щомісячно сплачувати суму в розмірі 555,12 грн. та 554,95 грн. (останній платіж), а також 161,10 грн. комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Як встановлено судом та вбачається із змісту Статуту АТ «ПУМБ», затвердженого рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів, оформленого протоколом від 27.11.2018 р. № 80, АТ «ПУМБ» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» в результаті реорганізації останнього шляхом приєднання до АТ «ПУМБ» згідно рішення загальних зборів акціонерів цього Банку та рішення єдиного акціонера ПАТ «Банк Ренесанс Капітал».

Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що письмовою вимогою (повідомленням) за вих. від 01.02.2018 р. № 26 АТ «ПУМБ» повідомлено ОСОБА_1 про заміну кредитора у зобов`язанні кредитному договорі № GP-7334321 та встановлено строк його виконання до 08.02.2018 р.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконала, кредитні кошти та відсотки за користування кредитом в строк, визначений у договорі в повному обсязі не повернула, чим порушила умови договору.

Так, за розрахунком АТ «ПУМБ», за ОСОБА_1 обліковується заборгованість за тілом кредиту в сумі 8 596,33 грн. та відсоткам за користування кредитом в сумі 834,29 грн. за період з 21.02.2016 р. по 20.01.2018 р.

Факт наявності вище наведеної заборгованості підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами й не спростований відповідачем.

Відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву (а.с. 40-44) просить суд застосувати позовну давність до спірних правовідносин.

Статтею 256 ЦК України унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як встановлено судом та вбачається із доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за спірним договором, 07.05.2019 р. ОСОБА_1 були внесення грошові кошти на погашення заборгованості за договором № GP-7334321 в сумі 1 321,95 грн. по тілу кредиту та 283,76 грн. відсотків за користування кредитом.

За таких обставин, оскільки позивач звернувся до суду із заявленими вимогами 23.08.2019 р., тобто в межах строку позовної давності після вчинення ОСОБА_1 дій, які свідчать про визнання нею свого боргу, суд дійшов висновку, що строк позовної давності в спірних правовідносинах зі сплати основного боргу по кредиту та відсотків за користування кредитом не сплив.

Крім того, судом відхиляються, як безпідставні, посилання відповідача про нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами після 21.01.2018 р., тобто після спливу визначеного договору строку кредитування.

Так, як встановлено вище судом та свідчить наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, заявлені у цій справі до стягнення проценти за користування кредитом в сумі 834,29 грн. нараховано за період з 21.02.2016 р. по 20.01.2018 р., тобто в межах визначеного договором строку кредитування.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 8 596,33 грн. заборгованості за основною сумою кредиту та 834,29 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом за наведений вище період є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Також, АТ «ПУМБ» заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_1 3 866,42 грн. комісії на підставі кредитного договору від 18.09.2013 р. № GP-7334321.

Розглянувши наведені вище вимоги позивача, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 42 Конституції України унормовано, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, а також механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регламентуються Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що була чинною станом на час укладення спірного договору), договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що була чинною станом на час укладення спірного договору) визначено, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно з ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Із змісту рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Постановою Правління Національного Банку України від 10.05.2007 р. № 168 затверджено Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які були чинними станом на час укладення між сторонами у цій справі кредитного договору від 18.09.2013 р.

Так, п. 3.6. наведених вище Правил, Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

З огляду на викладене, судом встановлено, що кредитний договір від 18.09.2013 р. № GP-7334321, який складається з Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, а також із Пропозиції укласти договори (оферта) містить положення щодо необхідності сплати позичальником (позивачем у цій справі) комісійної винагороди.

Судом при розгляді справи по суті спору враховано висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі № 6-1746цс16, за змістом яких, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, Банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому Банк нараховував, а Позичальник сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

За таких обставин, враховуючи, що обслуговування кредиту, в т.ч. сплата комісійної винагороди за обслуговування кредиту є супутньою послугою, яка супроводжує кредит, суд дійшов висновку, що умови кредитного договору відносно компенсації сукупних послуг банку за рахунок позивача суперечать нормам Закону України «Про захист прав споживачів», а тому є нікчемними в силу норм ч. 4 ст. 11 вказаного Закону.

Статтею 217 ЦК України унормовано, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

За таких обставин, на підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 3 866,42 грн. нарахованої комісії на підставі кредитного договору від 18.09.2013 р. № GP-7334321. У зв`язку з чим, у задоволенні вказаної вимоги судом відмовляється.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 3 866,42 грн. комісії у зв`язку з безпідставністю такої вимоги, строк позовної давності, заявленої відповідачем у цій справі, до вимоги про стягнення комісії судом не застосовується.

Також, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 неустойку в сумі 36 867,07 грн. за порушення строку виконання основного зобов`язання, яка складається з: 14 464,50 грн. неустойки за прострочення основної заборгованості, 2 522,03 грн. неустойки за прострочення процентів, 6 943,41 грн. неустойки за прострочення комісії, 120 грн. штрафу за відправку повідомлень на уточнення реквізитів та 12 817,13 грн. штрафу за прострочення платежів від усієї суми простроченої заборгованості.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема, у випадку прострочення виконання.

Згідно з п. 6.2. кредитного договору, на який посилається позивач, за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів та/або комісії у терміни, що передбачені графіком платежів та/або іншим чином визначені відповідно до кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від простроченої суми за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній місяць місячного строку. Застосування штрафів, передбачених цим пунктом, здійснюється в другий день від дати прострочення, передбаченої Графіком платежів.

Враховуючи встановлену вище судом нікчемність умов кредитного договору від 18.09.2013 р. № GP-7334321 в частині нарахування позичальнику комісії за обслуговування кредиту, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування неустойки за прострочення сплати позичальником суми комісії. У зв`язку з чим, у задоволенні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 6 943,41 грн. неустойки за прострочення комісії судом відмовляється.

Крім того, розглянувши наданий до матеріалів справи розрахунок заявленої до стягнення у цій справі неустойки, судом встановлено, що останній, окрім періоду нарахування та вже визначеної суми неустойки, не містить жодних даних, на які саме суми основної заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по відсоткам за користування кредитом та у якому відсотковому розмірі до суми заборгованості розраховувалась заявлена позивачем неустойка.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості перевірити та встановити відповідність наданого розрахунку заборгованості зі сплати неустойки умовам п. 6.2. кредитного договору від 18.09.2013 р. № GP-7334321, в т.ч. визначити на яку саме суму основного боргу, як зі сплати тіла кредиту, так і зі сплати відсотків за користування кредитом, нараховується позивачем неустойка, а також чи відповідають нараховані суми розміру відсотків, що визначені в п. 6.2. вказаного договору.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог АТ «ПУМБ» про стягнення з ОСОБА_1 36 867,07 грн. штрафних санкцій (неустойки) у зв`язку з недоведеністю заявлених вимог в цій частині.

Враховуючи відмову судом у задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 36 867,07 грн. штрафних санкцій (неустойки) у зв`язку з недоведеністю заявлених вимог, строк позовної давності, заявленої відповідачем у цій справі, до вимоги про стягнення неустойки судом не застосовується.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 361,14 грн. покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (, 04070, місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) 8 596 (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн. 33 коп. заборгованість по кредиту, 834 (вісімсот тридцять чотири) грн. 32 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 361 (триста шістдесят одну) грн. 14 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Повне рішення складено 03.11.2020 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова