Ухвала

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 278/692/20

провадження № 61-15834ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 липня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування майнової шкоди у розмірі

12 875, 35 грн, витрат на евакуацію транспортного засобу в сумі

1 000 грн, а також упущеної вигоди в сумі 13 998, 89 грн.

В обґрунтування свого позову зазначила, що 03 грудня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного

їй автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

під керуванням ОСОБА_5 та належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 автомобіля МАЗ-551605, реєстраційний номер НОМЕР_2 ,

під керуванням ОСОБА_4 , який перебував у трудових відносинах з відповідачем. Внаслідок ДТП належний позивачу транспортний засіб був механічно пошкоджений, вартість відновлювального ремонту автомобіля Daewoo Lanos становить 40 350, 32 грн. Страхова компанія виплатила

ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 27 475 грн. Розмір майнової шкоди, непокритої страховим відшкодуванням, склав

12 875, 35 грн.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області

від 15 липня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду

в розмірі 12 875, 35 грн, витрати на евакуацію транспортного засобу в сумі

1 000 грн.

Відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення упущеної вигоди в сумі 13 998, 89 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду 28 вересня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково.

Доповнено рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 липня 2020 року реченням наступного змісту: «Стягнути

з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу

у розмірі 2 511 грн».

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

27 жовтня 2020 року до Верховного Суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 липня

2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_3

у задоволенні позову.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції та специфіку його повноважень як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 27 874, 24 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критерям правової визначеності та передбачуваності.

У постанові від 28 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд зазначив про неможливість її оскарження у касаційному порядку.

Заявник вказав, що у касаційній скарзі ним порушено питання

права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Колегією суддів фундаментального значення результатів розгляду цієї справи, вирішення якої пов`язано значною мірою з реалізацією принципу змагальності сторін, доведенням та спростуванням розміру завданої внаслідок ДТП майнової шкоди, визначенням розміру майнової шкоди, непокритої страховим відшкодуванням, зобов`язання з відшкодування якої несе винуватець ДТП (заподіювач шкоди), для формування єдиної правозастосовчої практики не виявлено.

Випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі

про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 липня

2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог стосовно предмета спору, - ОСОБА_4 , приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,

про відшкодування шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович