Справа № 396/2044/19
Провадження № 2/396/265/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04.11.2020 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу №396/2044/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новоукраїнська міська рада про усунення порушення шляхом обмеження режиму роботи в нічний час та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новоукраїнська міська рада про усунення порушення шляхом обмеження режиму роботи в нічний час та стягнення моральної шкоди, і просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 70 000 грн. та заборонити здійснювати будь-яку діяльність закладу в нічний час з 22.00год. до 08.00 год. в приміщенні, розташованому на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2002 року, посвідченим державним нотаріусом Новоукраїнської державної нотаріальної контори Хомутенко О.В.. Квартира розташована на другому поверсі двоповерхового будинку. З 2018 року на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , під квартирою позивача, розташовано розважальний заклад, діяльність якого здійснювалася у формі ТОВ «Магнум Трейд ЛТД». Власником приміщення є фізична особа підприємець ОСОБА_2 . Вона здає в оренду вказане приміщення, де цілодобово працює розважальний заклад та щодня порушується тиша в нічний час після 22-ї години.

Після багаторазових звернень зі скаргами до органів місцевого самоврядування, органів правопорядку, держпродспоживслужби, зокрема до Новоукраїнської РДА, Новоукраїнської місцевої прокуратури, Новоукраїнського ВП ГУНП, в червні 2019 року позивач звернувся з позовом до Новоукраїнського районного суду про заборону здійснювати діяльність вказаного закладу в нічний час.

15 липня 2019 року рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області в справі №396/564/19 задоволено повністю позовні вимоги позивача і Товариству з обмеженою відповідальністю "Магнум Трейд ЛТД" , заборонено здійснювати діяльність в нічний час з 22.00 години вечора до 08.00 години ранку в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Після набрання вказаним рішенням законної сили, позивач отримав виконавчий лист та надав його до відповідного відділу Державної виконавчої служби з метою примусового виконання рішення, однак розважальний заклад не припиняв свою діяльність. Перевіркою правоохоронних органів встановлено, що ТОВ «Магнум Трейд ЛТД» не здійснює діяльність в приміщенні, яке належить ОСОБА_2 за адресою: будинок АДРЕСА_1 . Натомість, у вказаному приміщенні продовжується господарська діяльність іншого розважального грального закладу. З метою ухилення від виконання рішення Новоукраїнського районного суду від 15 липня 2019 року суб`єкт господарювання ТОВ «Магнум Трейд ЛТД» змінив назву закладу на ГОВ «М.С.Л.» і продовжує працювати цілодобово, при цьому порушує тишу в нічний час після 22-ї години щодня, не зважаючи на рішення суду. Орендодавець ОСОБА_2 , як власник приміщення, не вчинила жодних дій, направлених на усунення вищевказаних порушень.

Неправомірна поведінка відповідача, яка тривала, близько двох років, порушує права позивача власника житлового приміщення та жителя будинку, та завдала позивачу моральної шкоди, що виразилось у моральних переживаннях позивача, порушенні стосунків з оточуючими людьми, у зв`язку з браком часу на відпочинок та постійну втому через систематичне недосипання з причин ситуації, що склалася, постійним нервовим напруженням, нервозності, роздратуванням. Окрім порушення тиші, відвідувачі закладу та його працівники постійно курять тютюнові вироби, продукти згорання яких, через систему вентиляції будинку, проникають до позивача в квартиру, внаслідок чого, він змушений вдихати їх, що негативно відображається на його здоров`ї, та здоров`ї його близьких людей. Крім того, запахом диму пропахли стіни та меблі в квартирі. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач вимушений був залишити свою зручну квартиру та переїхати на проживання до будинку, розташованому в АДРЕСА_3 . Розмір маральної шкоди позивач оцінює в 70 000 грн.

Хоча суб`єкт господарювання змінив свою назву, власником приміщення залишилася ОСОБА_2 . Вона здає приміщення в оренду, отримує від цього прибуток і повинна контролювати використання її приміщення, тому позивач звернувся з даним позовом та просить задовольнити його.

Ухвалою судді від 14.05.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 10.06.2020 року задоволено клопотання відповідача та продовжено строк для складання відзиву до 25.06.2020 року, який позивачем подано не було, ні в термін, ні поза встановленого терміну.

Ухвалою від 22.09.2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу для розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що в його квартирі, коли працював гральний заклад в їх будинку, було накурено, дуже шумно, не можливо було там проживати, тому він не міг у своїй квартирі ночувати, шукав інше місце для сну, у зв`язку з чим в квартирі не проживав. Саме відповідач ОСОБА_2 , яка є власником приміщення, що на першому поверсі, яке знаходиться під його квартирою, винна в тому, що позивачу було не зручно проживати у своїй квартирі. Після рішення суду від 15.07.2019 року ще місяця 2-3 продовжував працювати заклад в нічний час. Після заборони грального бізнесу та на даний час в приміщенні нікого немає, там зараз зачинено. Зазначив, що моральна шкода йому завдана, оскільки позивач їздив протягом року спати в інше житло, в якому робив ремонт та проживав. Вказав, що до відповідачки неодноразово звертався, просив вирішити проблему, однак вона відмовляла.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Відзив до суду не подала.

Представник третьої особи Новоукраїнська міська рада в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, правом на надання письмових пояснень не скористався.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27.12.2002 року зареєстрованого за №4478 (а.с.82).

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.07.2019 року в справі №396/564/19, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, Товариству з обмеженою відповідальністю "Магнум Трейд ЛТД" , заборонено здійснювати діяльність в нічний час з 22.00 години вечора до 08.00 години ранку в житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с.83-87). Зазначене рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 05.09.2019 року.

На підставі вказаного рішення Новоукраїнським районним судом видано 12.09.2019 року виконавчий лист (а.с.88), який пред`явлено до виконання та відкрито виконавче провадження №60473881 від 04.11.2019 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с.89).

З матеріалів справи вбачається, що в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , на першому поверсі знаходиться нежитлове приміщення належне відповідачці ОСОБА_2 , яке перебуває в оренді фізичної особи ОСОБА_4 (а.с.127-131), який в свою чергу передав в суборенду ТОВ «Магнум Трейд ЛТД» (термін договору суборенди закінчився 23.10.2019 року) (а.с.132-134). З 24.10.2019 року по 24.10.2020 року діяв договір суборенди укладений між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лото-Плюс» (а.с.135-137).

Позивач в судовому засіданні зазначав, що гральний заклад після вступу в законну силу рішення суду про обмеження заборони в нічний час продовжував працювати до заборони, законодавством, грального бізнесу, тому він звернувся 18.09.2019 року до правоохоронних органів з заявою про скоєння кримінального правопорушення у зв`язку з невиконанням рішення суду від 15.07.2019 року (а.с.91). За вказаною заявою внесено відомості до ЄРДР за №0000685 від 18.09.2020 року про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.382 КК України. Після проведеної перевірки кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.382 КК України, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження (а.с.147).

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до правовохоронних органів 06.12.2018 року з заявою про скоєне кримінальне правопорушення у зв`язку з незаконною діяльністю грального залу по АДРЕСА_4 (а.с.90). Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 29.12.2019 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, встановлено, що 28.12.2019 року при проведенні огляду місця події на АДРЕСА_1 , заклад не працює, будь-які вивіски відсутні, встановити місце перебування закладу під назвою «Космолот» не представилося можливим (а.с.145-146).

Відповідно до актів депутатської перевірки від 22.11.2019 року та 11.12.2019 року, встановлено що депутатом Новоукраїнської міської ради ОСОБА_6 , о 22.00 год. проведені перевірки місця проживання ОСОБА_1 разом із співмешканкою, що в АДРЕСА_1 , в який на час перевірки вони не проживали. На першому поверсі розташований розважальний заклад в приміщенні, що належить на праві власності ОСОБА_2 , в квартирі були чути шум та голоси, що лунають з розважального закладу, гудить витяжка, в квартирі відчувався дим від куріння (а.с.98,99).

Відповідно до ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Відповідно до вимог ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникм забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситкацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п.2 п. «б» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, а саме здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв`язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об`єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об`єктах; прийняття рішень про скасування даного ним дозволу на експлуатацію об`єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства.

Правовідносини у сфері забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя в Україні врегульовані Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24.02.1994 року, який визначає відповідні права і обов`язки державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян, встановлює порядок організації державної санітарно-епідеміологічної служби і здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні.

Згідно вимог ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року, з послідуючими змінами, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територіях; 2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; 3) готелів і гуртожитків; 4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків. Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об`єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Передбачені частинами другою, третьою та четвертою цієї статті вимоги щодо додержання тиші та обмежень певних видів діяльності, що супроводжуються шумом, не поширюються на випадки: 1) здійснення в закритих приміщеннях будь-яких видів діяльності, що супроводжуються шумом, за умов, що виключають проникнення шуму в прилеглі приміщення, в яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 2) здійснення в закритих приміщеннях будь-яких видів діяльності, що супроводжуються шумом, за умов, що виключають проникнення шуму за межі таких приміщень; 3) попередження та/або ліквідації наслідків аварій, стихійного лиха, інших надзвичайних ситуацій; 4) надання невідкладної допомоги, попередження або припинення правопорушень; 5) попередження крадіжок, пожеж, а також виконання завдань цивільної оборони; 6) проведення зборів, мітингів, демонстрацій, походів, інших масових заходів, про які завчасно сповіщено органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування; 7) роботи обладнання і механізмів, що забезпечують життєдіяльність жилих і громадських будівель, за умов ужиття невідкладних заходів щодо максимального обмеження проникнення шуму в прилеглі приміщення, в яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 8) відзначення встановлених законом святкових і неробочих днів, днів міст, інших свят відповідно до рішення місцевої ради, проведення спортивних змагань; 9) проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів у заборонений час за погодженням із уповноваженим органом місцевого самоврядування в порядку, передбаченому правилами додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях.

Сільські, селищні, міські ради затверджують правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, якими з урахуванням особливостей окремих територій (курортні, лікувально-оздоровчі, рекреаційні, заповідні тощо) установлюються заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму, а також установлюється порядок проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму. Міська рада затверджує правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, якими установлюються заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму, а також установлюється порядок проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів, та обмеження щодо куріння тютюнових виробів, та передбачено відповідальність громадяв і юридичних осіб, щодо порушення даних правил.

Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затвердженого Постанову КМУ № 572 від 08.10.1992р., власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Так, відповідно до абз. 2 п. 9 Правил, у приміщеннях житлових будинків і гуртожитків заборонено голосно співати і кричати, користуватися звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму з двадцять другої до восьмої години.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.11 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналіз наведених вище норм дає змогу для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову ( Висновок Верховного Суду Украъни у постанови від 21.10.2015 у справі №3-649гс.15).

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в законах України, який треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та (або) нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Позивачем суду не надано жодних правил додержання тиші та Плавила благоустрою території Новоукраїнської міської ради, де б зазначалося про заборону перевищення рівнів шуму, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Дослідження в квартирі, яка є власністю позивача щодо рівня шуму не проводилися. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що діями відповідача перевищувався рівень шуму в житлі позивача у нічний час суду не надано.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів Украни від 20.12.2019 року за №1325р «Про протидію гральному бізнесу» заборонено займатися гральним бізнесом, зокрема розміщувати гральні автомати, під виглядом державних лотерей. Крім того, поліції доручено розпочати перевірку закладів «державних лотерей».

Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14.07.2020 року, який набрав чинності 13.08.2020 року визначає правові засади здійснення державного регулювання господарської діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор в Україні, визначає правові, економічні, соціальні та організаційні умови функціонування азартних ігор.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 вказаного Закону,на території України дозволяється організовувати та проводити виключно такі види діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор: 1) організація та проведення азартних ігор у гральних закладах казино; 2) організація та проведення азартних ігор казино в мережі Інтернет; 3) організація та проведення букмекерської діяльності в букмекерських пунктах та в мережі Інтернет; 4) організація та проведення азартних ігор у залах гральних автоматів; 5) організація та проведення азартних ігор в покер в мережі Інтернет. Визначені цією частиною види діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор на території України можуть проводитися виключно за наявності у суб`єкта господарювання відповідних передбачених цим Законом ліцензій із використанням сертифікованого відповідно до цього Закону та підключеного до Державної системи онлайн-моніторингу грального обладнання та онлайн-систем організаторів азартних ігор . Суб`єкти господарювання - резиденти України мають право надавати послуги з постачання та/або надання програмного забезпечення, що безпосередньо використовується у сфері організації та проведення азартних ігор, у тому числі, але не виключно, організаторам азартних ігор та нерезидентам України, які мають іноземну ліцензію на здійснення діяльності у сфері азартних ігор, виключно на підставі ліцензії з надання послуг у сфері організації та проведення азартних ігор.

Позивач відповідно до своїх пояснень та матеріалів справи, вказав, що на першому поверсі його будинку знаходився розважально-ігровий заклад гральних автоматів, який працював цілодобово, в тому числі і в нічний час, до того часу як законодавством було заборонено розміщувати гральні автомати, під виглядом державних лотерей.

Таким чином, судом встановлено, що з 20.12.2019 року після заборони розміщення гральних автоматів, під виглядом державних лотерей, приміщення на першому поверсі будинку позивача зачинене, розважальний заклад з грудня 2019 року не працює, що й не заперечував сам позивач, який до суду з даним позовом звернувся 21.12.2019 року.

Позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що на момент розгляду справи в його будинку АДРЕСА_1 на першому поверсі розміщений будь-який розважальний заклад, який працює в нічний час з 22.00 год до 08.00 год.

Позовні вимоги позивача є неконкретними, оскільки він просить заборонити здійснювати будь-яку діяльність закладу в нічний час з 22.00год. до 08.00 год. в приміщенні, розташованому на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 , не зазначаючи якому саме закладу суду необхідно здійснити заборону його діяльності в нічний час.

Наявність договору суборенди, укладеного між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лото-Плюс» в період з 24.10.2019 року по 24.10.2020 року, не підтверджує діяльність розважального закладу на першому поверсі в будинку позивача.

Подані позивачем акти депутатської перевірки датовані 11.12.2019 року та 22.11.2019 року є застарілими на момент ухвалення рішення суду.

Крім того, постановою про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення від 29.12.2019 року підтверджується, що станом на 28.12.2019 року, заклад не працював, будь які вивіски в приміщенні були відсутні.

Інших доказів, які б підтверджували порушення прав позивача відповідачем, в тому числі пояснень свідків, суду не надані, позивачем не було доведено, що саме відповідач порушив його права.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині усунення порушення шляхом обмеження режиму роботи закладу в нічний час.

З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 cт. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 cт. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням, під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 9 цієї ж Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутацїї, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій з боку відповідача і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями заподіювача та спричиненою шкодою.

Разом з тим, позивачем не надано доказів заподіяння моральної шкоди та наявності вини відповідача.

Позивач в судовому засіданні посилався, що моральна шкода йому завдана тим, що в приміщенні відповідача знаходився розважальний заклад, з якого вночі лунали вигуки, шум відвідувачів, гуділа витяжка, в квартирі позивача стояв запах диму, тому він не міг ночувати у своїй квартирі та шукав інші місця для ночівлі, у зв`язку з чим припинив проживати та зараз не проживає в квартирі, в іншій квартирі робив ремонт, і тому він оцінив завдану йому моральну шкоду в розмірі 70 000 грн. Однак зазначене позивачем, жодним доказом наявним в матеріалах справи, не підтверджується, позивач не заявляв клопотань про допит свідків та дослідження інших доказів на обгрунтування своєї позовної вимоги.

Крім того, позивачем не доведено, чому саме відповідачем, який вправі розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, завдана моральна шкода, тобто відсутній причинний зв`язок між діями заподіювача та спричиненою моральною шкодою.

У зв`язку з недоведеностю та необгрунтованістю заподіяної моральної шкоди, її розміру, позовні вимоги в цій частині позову також задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення на користь позивача понесених ним судових витрат, оскільки відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.. 11, 15, 16, 23 ЦК України, керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новоукраїнська міська рада про заборону здійснювати будь-яку діяльність в нічний час в приміщенні, розташованому на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 та стягнення моральної шкоди в розмірі 70 000 грн. - відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 10 листопада 2020 року.

Головуючий: А. А. Русіна