КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 363/1125/18
Головуючий у першій інстанції - Котлярова І.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», подану представником Шиганською Наталією Валеріївною, на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», третя особа: Головне управління Держпраці у Київській області про стягнення обов`язкової індексації заробітної плати, компенсації її витрат та трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Комплекс Агромарс», третя особа: Головне управління Держпраці у Київській області та просив стягнути з ТОВ «Комплекс Агромарс» на свою користь заборгованість по індексації заробітної плати та компенсації її втрат через невиплату та 3% річних за період з травня 2003 року по травень 2015 року включно в сумі 146 195,99 грн., з яких: 63 443,35 грн. - індексація заробітної плати, 78 494,50 грн. - сума компенсації втрат через невиплату та 4 258,14 грн. - 3 % річних.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» понесені судові витрати на проведення судової експертизи в сумі 28 600,00 грн.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, у жовтні 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Коломієць І.О. подав апеляційну скаргу та постановою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року апеляційну скаргу задоволено частково. Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 вересня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» понесених судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Комплекс Агромарс» про розподіл судових витрат відмовлено. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

В серпні 2020 року представником ТОВ «Комплекс Агромарс» - адвокатом Шиганською Н.В. подано заяву про розподіл судових витрат у вказаній справі, відповідно до якої просила винести ухвалу про компенсацію відповідачу понесених судових витрат за проведення експертизи в розмірі 28 600,00 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, шляхом зобов`язання Територіального Управління Державної судової адміністрації в Київській області перерахувати ТОВ «Комплекс Агромарс» грошові кошти в зазначеному розмірі в якості компенсації судових витрат згідно з пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27 квітня 2006 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що позивач у даній справі був звільненим від сплати судових витрат, а справу було залишено без розгляду за його заявою. Разом з тим, відповідачем були понесені судові витрати за проведення експертизи в розмірі 28 600, 00 грн.

Вказувала, що відповідно до частини 7 статті 141 ЦПК України у разі залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Та вважає, що відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27 квітня 2006 року саме Територіальне Управління Державної судової адміністрації України має компенсувати відповідачу понесені ним витрати за проведення експертизи в розмірі 28 600,00 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17 серпня 2020 року у задоволення заяви представника відповідача ТОВ «Комплекс Агромарс» Шиганської Н.В. про розподіл судових витрат в порядку ч.7 ст.141 ЦПК України відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ТОВ «Комплекс Агромарс» - Шиганська Н.В. подала апеляційну скаргу, мотивуючи її наступним.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо вирішення питання про розподіл судових витрат ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 вересня 2019 року та постановою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року, оскільки попередня заява не обґрунтовувалась відповідачем та не розглядалась судами на підставі саме частини 7 статті 141 ЦПК України, а тому для розгляду даної заяви про розподіл судових витрат вказані судові рішення не мають правового значення.

Апелянт вважає, що оскаржуваною ухвалою необґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви, не було досліджено та надано належної оцінки, що позивач, при розгляді цивільної справи, був звільненим від сплати судового збору, а тому неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи.

Враховуючи наведене, просила скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 серпня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ «Комплекс Агромарс» про розподіл судових витрат в порядку ч.7 ст.141 ЦПК України, а також компенсувати ТОВ «Комплекс Агромарс» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 102 грн.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи, представник ТОВ «Комплекс Агромарс» Шиганський В.В. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити.

Позивач у справі ОСОБА_1 та його представник на розгляд справи не з`явилися. Від представника надійшла заява у якій він просив залишити ухвалу місцевого суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про стягнення обов`язкової індексації заробітної плати, компенсації її витрат та 3% річних - залишено без розгляду.

11 серпня 2020 року через канцелярію суду надійшла заява представника відповідача ТОВ «Комплекс Агромарс» Шиганської Н.В. про розподіл судових витрат в порядку ч. 7 ст. 141 ЦПК України, згідної якої просила суд про компенсацію відповідачу понесених ним судових витрат за проведення експертизи в розмірі 28 600 грн за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, шляхом зобов`язання Територіального управління державної судової адміністрації в Київській області перерахувати ТОВ «Комплекс Агромарс» грошові кошти в розмірі 28 600грн в якості компенсації судових витрат за проведення експертизи.

Вирішуючи подану відповідачем у справі заяву про стягнення за рахунок держави на його користь витрат, понесених ним на оплату судової економічної експертизи та відмовляючи у її задоволенні суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року (зі змінами та доповненнями) «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» врегульовані питання відшкодування витрат, особам які не є учасниками справи у разі коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат і тільки в такому випадку дані витрати компенсуються за рахунок держави.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2018 року під час розгляду вказаної цивільної справи відповідачем у справі ТОВ «Комплекс Агромарс» було подано письмове клопотання про призначення у вказаній справі судово-бухгалтерської експертизи.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року вказане клопотання відповідача задоволено та призначено у справі судово-бухгалтерську експертизу проведення якої було доручено експертам КНДІСЕ. (а.с.126,127 т.1).

04 липня 2019 року КНДІСЕ було виготовлено висновок комісійної економічної експертизи № 24844/18-71/19033-19037/19-71 та згідно до акту прийому передачі вказаний висновок переданий до суду. Згідно до вказаного акту вартість виконаної експертизи становить 28600 грн. Вказані кошти сплачені наперед (а.с.141 т.1).

Згідно до платіжного доручення № від 22 березня 2019 року ТОВ «Агромарс» перерахував КНДІСЕ 28600 грн за проведення експертизи (а.с.173).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати пов`язані з проведенням експертизи (п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Разом із тим, відповідно до п. 6 ст. 15 Закону України "Про судову експертизу" проведення експертних досліджень і обстежень державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок замовника.

Як вбачається з викладеного та відповідних роз`ясень, наданих у абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" №8 від 30 травня 1997 року, оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. Якщо експертиза призначається за клопотанням обох сторін або з ініціативи суду, кошти на її оплату вносяться обома сторонами порівну. У разі незгоди сторони (сторін) оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

В свою чергу, з роз`ясень, викладених у п. 45 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17 жовтня 2014 року, встановлено, що вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (ст. 7 Закону України "Про судову експертизу"). У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи, суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи і настають наслідки, передбачені за ухилення від участі в експертизі.

Законом не заборонено оплатити витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, іншою стороною у справі.

Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року (зі змінами та доповненнями) «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» установлено, що: коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком.

Разом з тим, будь яких належних та допустимих доказів щодо звільнення обох сторін від оплати судових витрат представником ТОВ «Комплекс Агромарс» суду надано не було, як і не надано доказів на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії позивача необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення витрат відповідачем.Так само матеріалами справи не підтверджується і зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції.

Посилання апелянта на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права, зокрема, Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року колегія суддів вважає безпідставним, оскільки суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність покладення понесених відповідачем витрат на державу в порядку, визначеному вказаною Постановою Кабінету Міністрів України, оскільки нею врегульовано випадки відшкодування витрат особам, які їх понесли у випадку коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат. Разом із тим, суд обґрунтовано зазначив, що відповідач у справі не є особою, яка звільнена від сплати вказаних витрат.

Іншого порядку відшкодування витрат за проведення експертизи одній із сторін при звільненні від сплати іншої сторони Кабінет Міністрів України не визначав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», подану представником Шиганською Наталією Валеріївною залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 05 листопада 2020 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв