Справа № 344/8732/18
Провадження № 2/344/354/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Пастернак І.А.,

секретаря Кріцак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_2 про визнання відмови від підписання акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_1 від 22.07.2016 року та акту приймання-передачі межових знаків для зберігання від 29.07.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , протиправною; визнання протиправним та скасування рішення Угорницької сільської ради від 21.12.2017 року про затвердження протоколу земельної комісії від 18.12.2017 року №7, рішення Угорницької сільської ради від 16.11.20107 року про відмову в погодженні межі ОСОБА_1 з сусідом ОСОБА_2 в звязку з відсутністю в поданій документації існуючого заїзду до домогосподарства по АДРЕСА_2 ; стягнення судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати протиправною відмову посадових осіб Угорницької сільської ради, громадянина ОСОБА_2 від підписання акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_1 від 22.07.2016 року та акту приймання-передачі межових знаків для зберігання від 29.07.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати протиправними та скасувати рішення Угорницької сільської ради від 21.12.2017 року про затвердження протоколу земельної комісії від 18.12.2017 року №7, рішення Угорницької сільської ради від 16.11.2017 року про відмову в погодженні межі ОСОБА_1 з сусідом ОСОБА_2 в зв`язку з відсутністю в поданій документації існуючого заїзду до домогосподарства по АДРЕСА_2 .

19.09.2018 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, зазначаючи, що 23.03.2018 року протокол земельної комісії був затверджений рішенням Угорницької сільської ради, тобто сільська рада діяла в межах повноважень, які встановлені Земельним кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», тому підстав визнавати протиправним та скасовувати рішення по земельному спору немає (а.с.44-46).

Представником позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі (а.с.123).

Представником Угорницької сільської ради Івано-Франківської міськради 24.07.2018 року подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника (а.с.42).

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, представник відповідача подала письмові пояснення, в яких зазначила, що підстав визнавати протиправним та скасовувати рішення по земельному спору немає. ( а.с.123-124).

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що рішенням десятої сесії п`ятого демократичного скликання Угорницької сільської ради від 19.09.2007 року вирішено передати у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах села (присадибна ділянка) згідно додатку № 1. В додатку № 1 до цього рішення в списку громадян, яким передано у приватну власність земельні ділянки за цим цільовим призначенням за № 6 вказаний ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_3 . ( а.с.13).

На праві власності відповідно до договору дарування домоволодіння від 19.05.2009 року , який посвідчено приватним нотаріусом Квятковському В.С. належить домоволодіння за адресою: будинок АДРЕСА_1 . Це домоволодіння розташоване на земельній ділянці, яка на момент укладення цього договору не була приватизованою. Право власності на домоволодіння за позивачем зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.05.2009 року. ( а.с.-8).

На виконання рішення Угорницької сільської ради від 19.09.2007 року позивачем виготовлена документація із землеустрою щодо встановлення ( відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0407 га, кадастровий номер земельної ділянки :12:001 ( а.с.9-12).

Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до п.г ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом, або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК).

За правилами ст. 118 ЗК України надання земельних ділянок у власність здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно п. 14 ст. 186 Земельного Кодексу України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

В силу ч. 17 ст. 186 Земельного Кодексу України, підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, встановленого Законом України "Про землеустрій";

надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт (ч. 18 ст. 186 Земельного Кодексу України).

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Державне агентство земельних ресурсів України у своєму листі від 26 жовтня 2012 року № 17616/27/К3313-12 роз`яснило, що у разі відмови суміжного землекористувача підписати акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, згідно з ч. 3 ст. 158 ЗК України між сусідніми землекористувачами виникає земельний спір. Такий спір у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян, вирішують органи місцевого самоврядування.

Порядок розгляду земельного спору врегульовано ст. 159 ЗК України.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування спір вирішується судом згідно ч. 5 ст. 158 ЗК України.

У разі відмови суміжного землекористувача підписати акт прийому-передачі межових знаків на зберігання (погодити межі земельної ділянки), з метою вирішення земельного спору, рекомендується звернутися до органу місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки.

Судом встановлено, що в листопаді 2017 року позивач звернувся з письмовою заявою до Угорницької сільської ради про погодження виготовленої технічної документації із землеустрою щодо становлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою : АДРЕСА_1 без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 є суміжним землекористувачем, проживає по АДРЕСА_2 , в 2016 р. відмовився від підписання акту «визначення та погодження меж земельної ділянки та акту прийому-передачі межових знаків, мотивуючи тим, що в технічній документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не вказаний заїзд до його господарства.

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.05.2018 року, площа земельної ділянки ОСОБА_2 , яка знаходиться в АДРЕСА_2 , становить 0,1235 га. (а.с.53).

В січні 2018 року позивач отримав витяг з рішення органу місцевого самоврядування( витяг з рішення Угорницької сільської ради від 21.12.2017 р. про затвердження протоколу земельної комісії від 18.12.2017 р. № 7 та копію протоколу земельної комісії від 18.12.2017 року №7). ( а.с.23)

Як видно зі змісту протоколу земельної комісії № 7, депутат сільської ради Середюк Т. вказав, що через земельну ділянку заявника ОСОБА_1 розташований заїзд до земельної ділянки гр. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), а в поданій ОСОБА_1 на погодження до сільської ради технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку відсутній заїзд до земельної ділянки ОСОБА_2 , що унеможливлює погодження сільською радою цієї документації. ( а.с.24).

Земельна комісія вирішила запропонувати ОСОБА_4 змінити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 для забезпечення заїзду до земельної ділянки гр. ОСОБА_2 .

Тоді ж позивач отримав витяг з рішення Угорницької сільської ради від 16.11.2017 р. про відмову в погодженні межі ОСОБА_1 з сусідом ОСОБА_2 в зв`язку відсутністю в поданій документації існуючого заїзду до домогосподарства по АДРЕСА_2 . ( а.с.21).

На запит позивача Угорницька сільська рада надала відповідь від 04.06.2018 р. №3/02.2-11, що запис в сільській раді про державну реєстрацію земельного сервітуту на право проходу та проїзду через земельну ділянку по АДРЕСА_1 до домогосподарства ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , не проводився. Кадастровий план даної земельної ділянки в сільській раді відсутній ( а.с.20).

Ця обставина підтверджується також інформацією з довідки з містобудівного кадастру, виготовленої службою містобудівного кадастру м. Івано-Франківськ, зокрема, що з фрагменту схеми генерального плану с. Угорники Івано-Франківської міськради, топоплану табу 1:500 будинку АДРЕСА_1 не вказано проїзду до будинку АДРЕСА_2 . ( а.с.25-28).

Відповідно до ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується, це і набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно довідноно до закону, а згідно ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про землеустрій", встановлення меж земельної ділянки ш в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та графічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про землеустрій", технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об`єднання земельних ділянок, включає зокрема, кадастровий план земельної ділянки. При цьому для виготовлення кадастрового плану необхідно провести кадастрову зйомку.

Відповідно до ст. 198 ЗК України, яка була чинною і на момент виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, для визначення та відновлення меж земельних ділянок проводяться кадастрові зйомки, які являють собою комплекс робіт, і включають: геодезичне встановлення меж земельної ділянки, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, відновлення меж земельної ділянки на місцевості, встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі, виготовлення кадастрового плану.

Таким чином, складовою частиною технічної документації є кадастровий план, а складанню кадастрового плану земельної ділянки, в будь-якому випадку, відповідно до ст. 198 ЗК України, передує погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Погодження меж є допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок.

Підстави та порядок набуття права на землю, а також порядок передачі земельних ділянок визначено у ст. ст. 116,118 ЗК України.

Статтею 91 Земельного кодексу України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`зані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Всупереч цьому без будь-яких на це законних підстав та пояснень відповідач ОСОБА_2 відмовив у підписанні акту погодженні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Позивач вважає, що дії відповідача ОСОБА_2 щодо безпідставної відмови від підпису акту погодження меж земельної ділянки є такими, що порушують його права на державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку, як це передбачено частиною 2 статті 152 ЗК України.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку представленим доказам у сукупності з фактичними обставинами справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, та підлягають до задоволення, оскільки як вбачається з генерального плану с. Угорники Івано-Франківської міськради, топоплану табу 1:500 будинку АДРЕСА_1 не вказано проїзду до будинку АДРЕСА_2 , крім того, записи в сільській раді про державну реєстрацію земельного сервітуту на право проходу та проїзду через земельну ділянку по АДРЕСА_1 до домогосподарства ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , не проводився, кадастровий план даної земельної ділянки в сільській раді відсутній.

Таким чином, у порушення вимог п.г ч.1 ст.121 ЗК України, сільським головою неправомірно було відмовлено позивачеві у погодженні меж з сусідом ОСОБА_2 та запропоновано ОСОБА_4 змінити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 для забезпечення заїзду до земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , так як, згідно витягу ДЗК ОСОБА_2 належить земельна ділянка розміром 0,1235 га., тоді як ОСОБА_5 згідно додатку 1 до рішення 10-ої сесії від 19.09.2007 року площа земельної ділянки становить 0,0407 га. А тому, встановлення заїзду через земельну ділянку ОСОБА_4 буде обмежувати право позивача користування земельною ділянкою переданою йому у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд.

При вирішенні питання щодо судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, якою визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16 ЦК України, ст. ст. 116, 118, 122, 123, 126, 152, 158, 159, 186 Земельного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 77-82,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_2 про визнання відмови від підписання акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_1 від 22.07.2016 року та акту приймання-передачі межових знаків для зберігання від 29.07.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , протиправною; визнання протиправним та скасування рішення Угорницької сільської ради від 21.12.2017 року про затвердження протоколу земельної комісії від 18.12.2017 року №7, рішення Угорницької сільської ради від 16.11.20107 року про відмову в погодженні межі ОСОБА_1 з сусідом ОСОБА_2 в звязку з відсутністю в поданій документації існуючого заїзду до домогосподарства по АДРЕСА_2 ; стягнення судових витрат - задоволити.

Визнати протиправною відмову посадових осіб Угорницької сільської ради, громадянина ОСОБА_2 від підписання акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_1 від 22.07.2016 року та акту приймання-передачі межових знаків для зберігання від 29.07.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати протиправними та скасувати рішення Угорницької сільської ради від 21.12.2017 року про затвердження протоколу земельної комісії від 18.12.2017 року №7, рішення Угорницької сільської ради від 16.11.2017 року про відмову в погодженні межі ОСОБА_1 з сусідом ОСОБА_2 в зв`язку з відсутністю в поданій документації існуючого заїзду до домогосподарства по АДРЕСА_2 .

Стягнути з Угорницької сільської ради ( с. Угорники, вул. Просвіти, 4, Івано-Франківської міської ради), ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 по 352,40 коп. судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Довідка: Повний текст рішення виготовлено 11.11.2020 року.

Суддя: Пастернак І.А.