Провадження № 2/761/6381/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Савицький О.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

23.06.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання їх дітей: сина - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та доньку - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Ухвалою суду від 03.08.2020 року вказану заяву було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків терміном 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали позивачка отримала 08.09.2020 року, про що свідчить відповідна відмітка на зворотньому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Будь-яких повідомлень щодо неможливості виконання ухвали суду від 03.08.2020 року у строки, встановлені судом, від позивачки також не надходило.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Як передбачено вимогами ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства та беручи до уваги ті обставини, що позивачка не реалізувала своїх процесуальних обов`язків належним чином, в той час як суд здійснив всі можливі спроби для її повідомлення про наявність відповідної ухвали про залишення заяви без руху, приходжу до висновку, що у встановлений строк не усунуто недоліків, вказаних в ухвалі від 03.08.2020 року.

Водночас, як передбачено положеннями ч.3 ст. 185 ЦПК України в новій редакції, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважаються неподаною і повертається заявникові.

За вищенаведених обставин, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, слід повернути позивачці, роз`яснивши при цьому право останнього на повторне звернення із даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 6 Конвенції захист прав і основоположних свобод людини, ст.ст. 44, 185, 259-261,353, 354 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів- вважати неподаною та повернути позивачці.

Роз`яснити позивачці, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: