Провадження №2/522/1690/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О..,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, судових витрат

ВСТАНОВИВ:

13.06.2019р. до суду звернулись з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, судових витрат.

Ухвалою суду 08.07.2019р. відкрито провадження по справі.

28.10.2019р. позивачі уточнили позовні вимоги, за якими зазначив, що 03.03.2019р. о 15.20 хв. сталося ДТП за участю автомобіля BMW -523і під керуванням ОСОБА_4 та за участю належного позивачу ТЗ Ford Focus, держ. номер НОМЕР_1 та ТЗ БАЗ держ.номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 .

Згідно постанови Приморського районного суду м.Одеси від 15.05.2019р. (справа №522/5109/19) ОСОБА_3 визнано винною у вчинення правопорушення за ст.124 КУпАП. Позивач звернувся з заявою до АТ СТ «ТАС» про настання страхового випадку та йому було виплачено матеріальну шкоду 50 000 грн., проте дійсний розмір матеріального збитку шкоди становить 95 774,18 грн. згідно висновку від 04.04.2019р. ТОВ «Клевер експерт», вартість відновленого ремонту складає 350 263,04 грн., вартість дослідження 1500 грн. Враховуючи викладене СК повинно мало бути сплачено ринкову вартість ТЗ, проте так і не було здійснено. Тому просить стягнути різницю 95 774,18 грн.-50 000 грн.= 45 774,18 грн. позивач не міг одразу зрозуміти , що висновок СК щодо вартості відшкодування майнової шкоди є невірним.

Під час ДТП в машині також знаходилась дружина позивача ОСОБА_2 поряд, яка зазнала пошкодження згідно довідки від 03.03.2019р. КУ «Міська клінічна лікарня№1»-забиття у місті правого колінного суглобу, забиття м`яких тканей голови, правого передпліччя, та потім проведено обстеження МРТ колінного суглобу на суму 990 грн., придбано ліки на суму 116 грн., всього 1106 грн. Загоєння колінного суглобу відбувалось повільно та складно. Відповідачем ОСОБА_3 було частково сплачено на лікування у розмірі 5000 грн. Позивачка зазнала морального болю та страждання у розмірі 30 000 грн. Таким чином позивач просить стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» на користь позивача майнову шкоду у розмірі 45 774,18 грн. та на користь позивачки -1106 грн., а також стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 00 грн., та на користь позивачки- 30 000 грн., стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір, витрати на правову допомогу у розмір 5000 грн., витрати на оцінку вартості майнової шкоди 1500 грн. та на користь позивачки судовий збір.

29.12.2019р. ПАТ «СГ «ТАС» подало до суду відзив на позов(а.с.71-77 т.2), яким просили відмовити у задоволені позову. При цьому також посилались на абз.2 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також аналогічний відзив надано ПАТ «СГ «ТАС» до суду 13.01.2020р. (а.с.79-84 т.2).

26.03.2020р. до суду знову подано уточнену позовну заяву (а.с.100-107 т.2), за якою позивачі зменшили розмір позовних вимог , додавши доказ звіт оцінки від 05.03.2020р. на суму 34 000 грн. та просять стягнути ПАТ «СГ «ТАС» та користь позивача майнову шкоду у розмірі 11 774,18 грн. та витрати на оцінку у розмірі 4500 грн. та на користь позивачки -1106 грн., а також стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 00 грн., та на користь позивачки- 30 000 грн., стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір, витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., та витрати на користь позивачки - судовий збір.

23.03.20202р. на виконання ухвали суду про витребування копії звіту про оцінку визначеного матеріального збитку пошкодженого ТЗ, до суду надійшла відповідь від АТ «СГ «ТАС», якою повідомлено що виплата ними проводилась без проведення експертизи у зв`язку з досягненням з потерпілим згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування (а.с.97 т.2)..

Представник позивача адв. Сидорук Д.С. 30.03.2020р. надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.134 т.2). Аналогічну заяву подана представником відповідача.

Від представника ПАТ «СГ «ТАС» 27.12.2019р. та 13.01.2020р. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с.70,78 т.2) та відзив на позов, за яким просили відмовити у позові.

Ухвалою суду від 25.05.20220р. закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 09.09.2020р.

В період з 03.08.2020р. по 04.09.2020р. та з 21.09.2020р. по02.10.2020р. суддя знаходилась у відпустці.

09.09.2020р. в судовому засіданні з`явились представник позивачів, який просив позовні вимоги задовольнити з викладених в останній редакції позову підстав, та представник відповідачки, який просив відмовити у їх задоволенні та зазначив, що моральну шкоду було одразу виплачено позивачу добровільно у розмірі 5000 грн. на рахунок позивача, а позивачка не пред`являла претензій і підтримав свій відзив. У зв`язку з неявкою АТ «СГ «ТАС» по справі оголошено перерву до 16.10.2020р.

16.10.20202р. судове засідання відкладено на 05.11.2020р.

Представник позивачів , представник відповідачки та АТ «СГ «ТАС» надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, у зв`язку з неявкою представників сторін, ухвалив слухати справу у їх відсутності, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 09.11.2020 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи надані учасниками справи пояснення в минулих судових засіданнях, приходить до слідуючого висновку.

Страхування як система захисту майнових інтересів фізичних, юридичних осіб та держави - необхідний елемент соціально-економічної системи суспільства. Страхування є інститутом гарантування поновлення майнових інтересів.

Відповідно до положень ст.979 ЦК України, ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), яким урегульовані правовідносини сторін, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/ або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2019р. о 15.20 хв. сталося ДТП за участю автомобіля BMW -523і під керуванням ОСОБА_4 та за участю належного позивачу ТЗ Ford Focus, держ. номер НОМЕР_1 та ТЗ БАЗ держ.номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 .

Згідно постанови Приморського районного суду м.Одеси від 15.05.2019р. (справа №522/5109/19) ОСОБА_3 визнано винною у вчинення правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника ТЗ №АК/9783704 франшиза становить 1000 грн. з лімітом відповідальності 200 000 грн. - за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, та 100 000 грн. - за шкоду заподіяну майну. Таким чином страхове відшкодовування зменшується на суму франшизи.

Заяву про настання страхового випадку позивач подав 03.04.2019р.

05.04.2019р. позивач подав заяву до АТ «СГ «ТАС» про страхове відшкодування

10.04.2019р. складено Страховий Акт (а.с.12 т.2) . з якого вбачається що сума страхового відшкодування становить 50 000 грн. та що позивач погодився з виплатою шкоди у розмірі 50 000 грн.

АТ «СГ «ТАС» здійснило 11.04.2019р. за платіжним дорученням виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 50 000 грн.(а.с.13 т.2).

Згідно ксерокопії Звіту оцінювача, який надано позивачем, щодо вартості матеріального збитку №186/04-19 від 02.04.2019р. вартість відновленого ремонту складає 350 264 грн.04 коп., а ринкова вартість автомобіля на час пошкоджень складає 95 774,18 грн.

Згідно наданого суду оригіналу Звіту №186/04-19/1 від 05.03.2020р. про оцінку транспортного засобу автомобіля Ford Fokus реєс. Номер НОМЕР_1 (а.с.109-132 т.2) проведеного на замовлення ОСОБА_1 ТОВ «КЛЕВЕР Експерт» вбачається, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 34 000 грн.

Тобто вартість відновленого ремонту перевищує вартість самого автомобіля.

У ч.1 ст.1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фіз- або юр. особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з чч.1, 2 ст.1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК).

Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.22.1 ст.22 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 закону №1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Відповідно до чч.1,2 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо ТЗ вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП, а також витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним 16 Спори, пов`язані зі страховими правовідносинами Дайджест судової практики ВС аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. Якщо ТЗ вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП, а також витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо їх застосування, викладений у постанові ВП ВС від 4.07.2018 у справі №755/18006/15-ц(пп.68-70): ст.1191 ЦК та ст.38 закону №1961-IV, з одного боку, і ст.993 ЦК та ст.27 закону «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому законом №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 зазначеного закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування

З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля позивача, була застрахована у АТ «СГ «ТАС» , майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

В матеріалах справи відсутні претензія позивача до страхової компанії щодо невиплати ними різниці у розмірі страхового відшкодування .

Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

З матеріалів справи не убачається, чи при зверненні до страхової компанії позивач визнав належний йому автомобіль фізично знищеним та чи згодний він був передати страховій компанії залишки транспортного засобу. Окрім того сам позивач у своєму позову зазначає про те, що він продав пошкоджений автомобіль на запчастини.

Таким чином з виплаченим страховою компанією розміром страхового відшкодування позивач погодився, а відтак позовні вимоги до АТ «СГ «ТАС» не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 Адо Т «СГ «ТАС не підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивачки до АТ «СГ «ТАС».

05.11.2019р. позивачка звернулась до АТ «СГ «ТАС» про страхове відшкодування та надано чеки на 990 грн. та 116 грн.. На підставі даної заяви 22.11.2019р. було виплачено страхове відшкодування в розмірі 1039 грн., з яких 990 грн. витрати на лікування та 49,50 грн. моральна шкоду (5%) у зв`язку з ушкодженням здоров`я, про що свідчить платіжне доручення від 22.11.2019р.(а.с.76).

Таким чином АТ «СГ «ТАС» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання за полісом.

Щодо стягнення моральної шкоди з відповідачки на користь позивача 20 000 грн. та на користь позивачки 30 000 грн.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Судом встановлено, що в результаті ДТП автомобіль який належить позивачу був пошкоджений.

Таким чином суд погоджується з тим, що позивач у зв`язку з пошкодженням ТЗ, який був вимушений продати на запчастини, і таким чином залишився без транспортного засобу, тому має право і на моральну шкоди. Проте судом встановлено, що відповідачкою було перераховано на рахунковий рахунок позивача 5000 грн. в якості компенсації за моральну шкоду, яку суд , враховуючи не надання інших доказів щодо обґрунтованості моральних страждань вважає достатньою, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог позивачки до відповідачки про стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000 грн, то суд враховуючи що під час ДТП в ТЗ знаходилась позивачка, яка зазнала фізичних ушкоджень, та згідно довідки КУ «МКЛ» у неї було забиття у місці правого колінного суглобу, забиття м`яких тканей голови, правового передпліччя, таким чином зазнала страждань.

Однак суд вважає, що заявлені позивачкою вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. оцінені нею суб`єктивно і є завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму 3000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст.. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, тому не підлягають задоволенню позовні вимоги його в частині стягнення витрат на правову допомогу та судового забору.

Також підлягають задоволенню вимога про стягнення з відповідачки на користь позивачки судовий збір у розмірі 76 грн.84 коп. з урахуванням пропорційності задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1187-1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,ст. ст. 2, 4, 12, 13, 27, 76-83, 89, 95-96, 102, 110, 133-137,141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В;

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, судових витрат - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» та до ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 ,, (ід. Код НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (ід. Код НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн., а також судовий збір в розмірі 76 (сімдесят шість) грн. 84 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Приморський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 09.11.2020 року.

Суддя Домусчі Л.В.