Ухвала

09 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 464/698/20

провадження № 61-15350 ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова у складі судді Рудакова І. П. від 28 травня 2020 року про повернення зустрічного позову та постанову Львівського апеляційного суду у складі колегії суддів: Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В., від 18 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на позов та звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в порядку статті 193 ЦПК України.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2020 року, із врахуванням ухвали цього ж суду від 28 травня 2020 року про виправлення описки, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року, відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 та повернуто позивачу. Надано сторонам двомісячний строк для примирення та зупинено провадження у цій справі до закінчення цього строку.

У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року в частині відмови у прийнятті зустрічного позову, в якій заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає порушення судами попередніх інстанцій положень частини другої статті 193, частини четвертої статті 263 ЦПК України, оскільки обидва позови є взаємопов`язаними і спільний їх розгляд є доцільним. Разом з тим, справу розглянуто неповноважним складом суду та за відсутності будь-кого з учасників справи належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною першою, другою статті 193 ЦПК України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до положень частини третьої статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, не є взаємопов`язаними в розумінні статті 193 ЦПК України, оскільки під час розгляду вказаних позовів дослідженню підлягають різні обставини та відповідні до них правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку про недоцільність спільного розгляду позовів та повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , так як вона була подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судами попередніх інстанцій положень частини другої статті 193, частини четвертої статті 263 ЦПК України колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються вищевикладеним.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції постановив ухвалу від 28 травня 2020 року за його відсутності, не розглянувши його клопотання про відкладення розгляду справи, спростовуються текстом оскаржуваної ухвали, за змістом якої це клопотання було предметом розгляду, однак суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не з`явились. Судом апеляційної інстанції справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, що не передбачає повідомлення учасників справи про її розгляд в силу вимог частини першої статті 368, частини першої, другої статті 369 ЦПК України, тому доводи касаційної скарги про незаконність судового рішення суду апеляційної інстанції є безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Доводи касаційної скарги про те, що справа була розглянута у суді першої інстанції неповноважним складом суду грунтуються на тому, що суддя і секретар судового засідання одночасно розглядали між сторонами справу і про розірвання шлюбу і про поділ майна подружжя. Зазначені доводи не дають підстави стверджувати про неповноважний склад суду в розумінні визначення складу суду, передбаченого положеннями статті 33 ЦПК України, тому відхиляються як необгрунтовані.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судамиположень статті 193 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Разом з тим, оскільки суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, відсутня необхідність у вирішенні питання про зупинення виконання оскаржуваної ухвали .

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2020 року про повернення зустрічного позову та постанову Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара