Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-3428/09
Провадження № 6/711/126/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Осадчої А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Расторгуєва С.С. про визначення частки майна боржника, -

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Расторгуєв С.С. звернувся у Соснівський районний суд м. Черкаси з поданням про визначення частки майна боржника, посилаючись на те, що на виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження АСВП № 59306613 від 07.06.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» боргу у сумі 1671811,81 грн.

У ході виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Сформовано електронні запити до Державної фіскальної служби України та Управління пенсійного фонду України, МВС України, Державної прикордонної служби України. Надана електронна відповідь з МВС про те, що за боржником не зареєстровано транспортні засоби. Відповідно до електронної відповіді Державної прикордонної служби України боржник за період з 07.06.2019 по 27.03.2020 кордон не перетинав. З отриманої електронної відповіді Державної фіскальної служби України про відсутність джерел отримання доходів та відсутність відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах. Відповідно до електронної відповіді Управління пенсійного фонду України, боржник на обліку, як отримувач пенсії не перебуває, офіційно не працевлаштований.

Крім того, державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника: АДРЕСА_1 , з метою перевірки майнового стану боржника та встановлено, що ліквідного майна, яке підлягало опису й арешту майна не виявлено, про що складено акт державного виконавця.

За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована квартира АДРЕСА_2 , яка продана 07.05.2018, відповідно до договору купівлі-продажу № 4295. Інше майно не зареєстровано.

Разом з тим, відповідно до свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_2 від 14.07.1999, виданого Придніпровським райвиконкомом м. Черкаси, квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної, спільної, сумісної або часткової власності ОСОБА_2 та членам її сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 20.01.1999 за № 8.

Як вбачається з відповіді на запит від 24.06.2019 за вих. № 16664, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи, станом на 01.01.2013, право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано у Черкаському об`єднаному бюро технічної інвентаризації за: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва на право власності на житло, виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому 14.07.1999.

Таким чином, посилаючись на норми ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», просить суд визнати, що частка боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у спільній сумісній власності складає 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.04.2020 цю справу передано за підсудністю на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с. 21).

Відповідно до даних протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.06.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна визначена для розгляду судової справи № 2-3428/09 (а.с. 26).

Вказане подання прийняте до провадження та призначене до судового розгляду.

У судове засідання представник Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач та боржник не з`явилися, хоча про час, дату та місце провадження розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Враховуючи думку державного виконавця, дослідивши подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, на виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 59306613 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3428 від 21.09.2010, який видав Придніпровський районний суд м. Черкаси, про стягнення з ПП «Лаккі-плюс» та ОСОБА_1 солідарно на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» коштів у сумі 1671811 грн. 81 коп.

Постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси головного територіального управління юстиції у Черкаській області Расторгуєва С.С. від 07.06.2019 відкрито виконавче провадження № 59306613 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3428 від 21.09.2010 (а.с. 6).

Крім того, з матеріалів, якими обґрунтовується подання вбачається, що у процесі виконання вказаного виконавчого провадження державним виконавцем сформовано електронні запити до Державної фіскальної служби України, Управління пенсійного фонду України, МВС України, Державної прикордонної служби України щодо боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На вказані вище запити надійшли відповіді про те, що:

- за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не зареєстровано транспортні засоби;

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 07.06.2019 по 27.03.2020 кордон не перетинала;

- у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні офіційні джерела отримання доходів, відсутні відкриті рахунки у банках та інших фінансових установах;

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на обліку, як отримувач пенсії, не перебуває, офіційно не працевлаштована (а.с. 9-11).

До того ж, у процесі виконання зазначеного вище виконавчого провадження державним виконавцем 04.02.2020 здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки майнового стану боржниці ОСОБА_1 та встановлено, що ліквідного майна, яке підлягало опису й арешту майна, не виявлено (а.с. 8).

Разом з тим, за наданими відомостями КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 341 від 26.06.2019, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи, станом на 01.01.2013, право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано у Черкаському об`єднаному бюро технічної інвентаризації за: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (а.с. 15-17).

Відповідно до свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_2 від 14.07.1999, виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому, квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та членам її сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 20.01.1999 за № 8 (а.с. 18).

Статтею 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, у частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічним за змістом є і п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 5-7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі, якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст. 371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Статтею 366 ЦК України визначено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

За приписами ч. 2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду 15.01.2020 по справі № 367/6231/16-ц зробила висновок, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.

Так, частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло чи на інше майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що таке тривале невиконання рішення суду, при наявності можливості здійснювати погашення заборгованості, свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання судових рішень.

Будучи обізнананою про існуючу заборгованість, боржниця не сприяє та не вживає заходів, направлених на виконання рішення суду (відчуження майна з метою сплати боргу, відрахування певної частини доходу від здійснення діяльності тощо).

Як вбачається, невиконання боржницею рішення суду не зумовлено об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, неможливості бути працевлаштованим, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Тобто обставини, які склалися, свідчать, що боржниця свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Слід зазначити, що під час розгляду справи, боржницею не подано доказів того, що з часу відкриття виконавчого провадження нею вживаються дії, об`єктивно спрямовані на погашення боргу перед стягувачем, та які б були співмірні борговим зобов`язанням.

Отже, суд вважає, що дії державного виконавця спрямовані на реальне та своєчасне виконання рішення суду, а тому подання про визначення частки майна боржника підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 3, 76, 77, 258-261, 353-355, 443, 446 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

у х в а л и в :

Подання задовольнити.

Визначити частку майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), а саме, - вважати, що її частка становить 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва № НОМЕР_2 на право власності на житло від 14.07.1999р., яке видане на підставі розпорядження органу приватизації Придніпровського райвиконкому 20.01.1999р.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст ухвали складено 03.11.2020.

Головуючий: С. М. Позарецька