Постанова

Іменем України

04 листопада 2020 року

м. Київ

справа №372/412/18

провадження №61-6422св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, що діє в інтересах держави, в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, державного підприємства «Київське лісове господарство» до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 вересня 2018 року у складі судді Тиханського О. Б. та постанову Київського апеляційного суду

від 19 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Желепи О. В.,

Іванченко М. М., Рубан С. М.,

учасники справи:

позивачі: заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, що діє в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, державного підприємства «Київське лісове господарство»,

відповідачі: Підгірцівська сільська рада Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 ,

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2018 заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, діючи в інтересах держави в особі звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах держави, в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, державного підприємства «Київське лісове господарство» (далі - ДП «Київське лісове господарство»), звернувся до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області (далі - Підгірцівська сільська рада), ОСОБА_1 з позовом, у якому просив визнати поважним пропуск строку позовної давності, визнати недійсним рішення Підгірцівської сільської ради від 07 жовтня 2003 року № 16 про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 , площею 0,25 га для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1 , визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю від 27 листопад 2003 року, виданий на ім`я ОСОБА_1 , який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1735, кадастровий номер земельної ділянки :09:003:0035, та скасувати його державну реєстрацію.

2. Позовна заява мотивована тим, що в 2016 році прокуратурі після звернення ДП «Київське лісове господарство» стало відомо про незаконну передачу рішенням Підгірцівської сільської ради від 07 жовтня 2003 року у приватну власність відповідачу ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

3. Прокурор зазначав, що на момент винесення вказаного рішення дана земельна ділянка відносилась до земель лісогосподарського призначення та перебувала у користуванні Козинського лісництва, а від так Пігріцівська сільська рада не мала права надавати у власність вказану земельну ділянку.

4. Посилаючись на те, наведені вище рішення та державний акт на право приватної власності на землю є незаконними, позивач просив позов задовольнити.

5. В обґрунтування поважності пропуску строку, прокурор вказував, що про порушення відповідачами норм земельного законодавства прокуратурі стало відомо лише після звернення ДП «Київське лісове господарство» у 2016 році, тому, що на спірну земельну ділянку кадастровий номер отриманий лише в 2016 році а реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на дане нерухоме майно не здійснювалось, а тому прокуратурі не могло бути відомо до 2016 року про порушення законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Рішенням Обухівського районного суду Київської області

від 26 вересня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним рішення Підгірцівської сільської ради від 07 жовтня

2003 року № 16 про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 , площею 0,25 га для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель в

АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю від 27 листопад 2003 року, виданий на ім`я ОСОБА_1 , який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1735, кадастровий номер земельної ділянки :09:003:0035, та скасувати його державну реєстрацію. Вирішено питання розподілу судових витрат.

7. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірна земельна ділянка є ділянкою лісогосподарського призначення, покрита лісовою рослинністю та розташована у кварталі 91 виділи 3,4 Козинського лісництва ДП «Київське лісове господарство». У порушення вимог Лісового та Земельного Кодексу України, Підгірцівська сільська рада перевищила повноваження та 07 жовтня 2003 року прийняла рішення № 16, яким передала у приватну власність спірну земельну ділянку, лісогосподарського призначення площею 0,25 га без дозволу уповноваженого органу розпоряджатись спірною землею.

8. Визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_1 та його державної реєстрації а від так і позбавлення його права власності на спірну земельну ділянку відповідає критерію законності: воно здійснюється на підставі норми статті 16 ЦК України в зв`язку з порушенням органом місцевої влади низки вимог ЛК України та ЗК України, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності.

9. Суд не встановив невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

10. Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності судом, оскільки кадастровий номер спірної земельної ділянки в публічній кадастровій карті з`явився лише в 2016 році, дані щодо земельної ділянки в реєстрі прав власності відсутні, наявність проекту землеустрою судом не встановлено, доказів, що на спірній земельній ділянці проводились будь-які роботи, встановлювалась огорожа, межові знаки, чи проводилось будівництво суду не надано, а від так, строк позовної давності при подані даного позову не пропущений, ограни прокурати як і державні органи, в інтересах яких подано позов, могли дізнатись про порушення свого права лише в 2016 році, після присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці.

11. Місцевий суд також указав, що ОСОБА_1 не мав перешкод у доступі до законодавства й у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак спірної земельної ділянки, проявивши розумну обачність, міг і повинен був знати про те, що ділянка перебуває серед лісового масиву та відноситься до земель лісового фонду, а тому вибула з володіння держави з порушенням вимог закону, що ставить його, відповідача, добросовісність під час набуття земельної ділянки у власність під обґрунтований сумнів.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

12. Постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 вересня 2018 року змінено в частині застосування норм матеріального права. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що враховуючи, що приймаючи рішення про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, без згоди уповноважених державних органів лісового господарства, Підгірцівська сільська рада перевищила свої повноваження, та розпорядилась землями лісового фонду з порушенням вимог діючого законодавства. Обставини справи, які суд першої інстанції вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають цим обставинам.

14. Водночас апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення місцевого суду в частині застосування норм матеріального права, замість невірно застосованих норм ЗК України та ЛК України в редакції 2006 року, застосуванню підлягають вищенаведені норми, що діяли на дату ухвалення рішення сільської ради, яке визнано судом неправомірним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

15. У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди не дали належної оцінки доводам заявника про пропуску прокурором строку позовної давності звернення до суду та відсутності у прокурора повноважень на звернення з даним позовом.

17. Заявник також наголошує на тому, що він не повинен відповідати за дії органів державної влади, а втручання у право власності повинно бути законним.

Доводи інших учасників справи

18. У відзиві заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області заперечив проти доводів касаційної скарги та просив відмовити в задоволенні касаційної скарги, посилаючись на те, що рішення суду першої та апеляційної інстанції законні, обґрунтовані, ухвалені на підставі повного та всебічного з`ясуванні обставин, на які посилались сторони.

19. У відзиві також наголошено на тому, що судами вірно оцінено докази та вірно встановлено по відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

20. Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

21. Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтняя 2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22. Рішенням Підгірцівська сільська рада від 07 жовтня 2003 року №16 надано та передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку із земель забудови АДРЕСА_1 площею 0,25 га для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель в

АДРЕСА_1 . Згідно листа ДП «Київське лісове господарство» з додатками від 19 липня 2016 року № 02-545, адресованого прокуратурі Київської області, останню повідомлено та просять надати правову оцінку законності присвоєння кадастрового номера за землях лісогосподарського призначення лісового фонду Козинського лісництва в кварталі 91 на території Підгірцівської сільської ради Обухівської району Київської області (район с. Креничі), а саме: квартал 91 виділ 3,4 - :09:003:0035. На даний час проводяться підготовчі роботи для будівничих робіт.

24. Відповідно до копії проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» від 2015 року, Козинське лісництво, таксаційний опис, відомості поквартальних підсумків, планшет № 10 визначено, що земельна ділянка за кадастровим номером :09:003:0035 знаходиться

в кварталі 91.

25. Супровідним листом Управління Держгеокадастру в Обухівському районі від 16 серпня 2016 року на ім`я начальнику відділу місцевої прокуратури повідомлено, що відповідно до програмного комплексу ведення Державного земельного кадастру, земельна ділянка за кадастровим номером :09:003:0035 обліковується за ОСОБА_1 , надано скановану копію технічної документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Вказано, що в архіві управління відсутній, не обліковується та на зберігання не передався другий примірник державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 .

26. Відповідно до копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд на території АДРЕСА_1 в межах Підгірцівської сільської ради документ перевірено та внесено до Державного земельну кадастру 05 травня 2016 року, наявна схема розташування земельної ділянки, державний акт на право власності на землю, кадастровий план, акт прийомки-передачі межових знаків.

27. 27 листопада 2003 року, на підставі рішення Підгірцівської сільської ради від 07 жовтня 2003 року № 16, ОСОБА_1 видано державний акт на спірну земельну ділянку.

28. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №88668986 від 01 червня 2017 року відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, кадастровий номер 322318600:09:003:0035 відсутні.

29. Відповідно до листа ВО «Укрдержліспроект» від 14 червня 2017 року на ім`я прокуратури Київської області, надано фрагмент з публічної кадастрової карти України з нанесенням кварталу 91 і меж його таксаційних виділів Козиньского лісництва ДП «Київський лісгосп» відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2003 та 2014 років та межами земельної ділянки згідно з поданим кадастровим номером :09:003:0035, де виділено червоним кольором межі спірної земельної ділянки.

30. Листом ДП «Київське лісове господарство» від 13 вересня 2017 року на ім`я начальника відділу Києво-Святошиньсокї місцевої прокуратури надано копії підтверджуючих документів (планово-картографічні матеріали лісовпорядкування 1993 року) на квартал 91 виділ 3,4 Козинського лісництва, територія якого обліковувалась і на даний час обліковується як землі лісогосподарського призначення. Додатки: копія планшету №6 (лісовпорядкування 1993 року) кварталу 91, копія плану лісонасаджень 1993 року, копія картосхеми глибини залягання грунтоутворюючих порід, копія схеми урочищ, копія таксаційного опису кварталу 91.

31. 06 лютого 2018 року Києво-Святошинська місцева прокуратура листом повідомила ДП «Київське лісове господарство» про звернення із даним позовом.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

32. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

33. Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

34. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

35. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

36. Частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

37. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

38. У справі, яка переглядається, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо належного отримання відповідачем

ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку.

39 . Вирішуючи спір, суди попередніх інстанції вважали доведеним, що спірна земельна ділянка, виділена ОСОБА_1 , належить до земель лісового фонду.

40. Лісові відносини в Україні регулюються цим Кодексом, Законом України про охорону навколишнього природного середовища, іншими актами законодавства України (частина перша статті 1 ЛК України в редакції, чинній на момент прийняття оспореного рішення та видачі державного акту).

41. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно екологічні (водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні), естетичні, виховні та інші функції, мають обмежене експлуатаційне значення і підлягають державному обліку та охороні (частина друга статті 3 ЛК України в редакції, чинній на момент прийняття оспореного рішення та видачі державного акту).

42. Частина друга статті 3 ЗК України визначає, що відносини, що виникають при використанні, зокрема, лісів регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому кодексу.

43. За основним цільовим призначенням ЗК України передбачає виділення в окрему категорію земель - землі лісового фонду (пункт «е» частини першої статті 19 ЗК України в редакції, чинній на момент прийняття оспореного рішення та видачі державного акту).

44. Переведення лісових земель до нелісових для використання у цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, використанням лісових ресурсів і користуванням земельними ділянками лісового фонду для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт, провадиться за рішенням органів, які надають ці землі у користування відповідно до земельного законодавства. Переведення лісових земель до інших категорій провадиться за згодою відповідних державних органів лісового господарства Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя (стаття 42 ЛК України в редакції, чинній на момент прийняття оспореного рішення та видачі державного акту).

45. Відповідно до статті 20 ЗК України в редакції, чинній на момент прийняття оспореного рішення та видачі державного акту, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

46. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (стаття 21 ЗК України в редакції, чинній на момент прийняття оспореного рішення та видачі державного акту).

47. Згідно зі статтею 55 ЗК України в редакції, чинній на момент прийняття оспореного рішення та видачі державного акту, до земель лісового фонду належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісового фонду не належать землі, зайняті: а) зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; б) полезахисними лісовими смугами, захисними насадженнями на смугах відводу залізниць, захисними насадженнями на смугах відводу автомобільних доріг, захисними насадженнями на смугах відводу каналів, гідротехнічних споруд та водних об`єктів; в) окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

48. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

49. Частиною другою статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

50. Згідно із частиною другою статті 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

51. Одним з таких органів є прокуратура, на яку статтею 131-1 Конституції України, покладено представництво інтересів держави у в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

52. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

53. У справі, що розглядається, прокурор, звертаючись до суду з позовом обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, а саме позов заступником керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, що діє в інтересах держави, в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство» пред`явлено через порушення інтересів держави, що виражаються у порушенні норм законодавства під час відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка є земельною ділянкою лісогосподарського призначення, що відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц, провадження № 14-104 цс 19.

54. За викладених обставин посилання в касаційній скарзі на відсутність у прокурора повноважень на звернення до суду з цим позовом є безпідставними.

55. Водночас решта доводів касаційної скарги заслуговує на увагу.

56. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

57. У свою чергу, суд зберігає об`єктивність і неупередженість. На суд також, серед іншого, покладено обов`язок встановити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; існування інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

58. Докази у справі, надані сторонами, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

59. Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти доводів позовної заяви, вказував, що він, як добросовісний набувач земельної ділянки, не міг знати, не знав та не повинен нести відповідальність за можливі порушення норм законодавства Підгірцівською сільською радою при наданні у власність земельної ділянки. Відповідач зазначав, що спірною земельною ділянкою багато десятиліть користувались його баба та мати, підтверджено наявною в матеріалах справи довідкою сільської ради, дана земельна ділянка була вільна від будь-яких зелених насаджень. З боку ОСОБА_1 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки право власності набуте ним ще у 2003 році, а відтак, прокурор мав змогу дізнатись про виділення земельної ділянки у власність у належний строк.

60. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

61. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року та інші) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

62. Критерій «законності» означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

63. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

64. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

65. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

66. Водночас висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а із урахуванням фактичних обставин справи, оскільки ЄСПЛ рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого скаржника. Це пов`язано з тим, що певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції, можуть бути пов`язані із протиправною поведінкою самого набувача майна.

67. Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, проявивши розумну обачність, міг зрозуміти, що така земля відноситься до земель лісового господарства і не може перебувати у власності фізичної особи.

68. Разом із тим, суд апеляційної інстанції не дав жодної правової оцінки доводам апеляційної скарги про те, що спірна земельна ділянка тривалий час перебувала у фактичному користуванні родини відповідача, а саме до 1978 року нею користувалась баба відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , а після смерті останньої продовжувала користуватися мати відповідача - ОСОБА_4 . На підтвердження наведеного у матеріалах справи наявна довідка Підгірцівської сільської ради від 27 грудня 2007 року.

69. Апеляційний суд також не указав, чим спростовуються посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що спірна земельна ділянка вільна від будь-яких зелених насаджень та в силу яких саме об`єктивних, видимих природних властивостей він мав розуміти, що спірна земельна ділянка належить до земель лісового фонду.

70. Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд у даній конкретній справі не дав жодної правової оцінки аргументам відповідача ОСОБА_1 про те, що у 2003 році державі зареєструвала за ним право власності на спірну земельну ділянку та за таких конкретних обставин суд не перевірив наявність або відсутність протиправної поведінки самого набувача майна при прийняття органом місцевого самоврядування оспореного рішення та при реєстрації права власності на спірну земельну ділянку.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

71. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

72. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

73. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи апеляційним судом не встановлені, постанова апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого

2019 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

А. А. Калараш

І. М. Фаловська

С. П. Штелик