КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Гуля В.В., Сержанюка А.С.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариство співвласників багатоквартирного будинку «КОМФОРТ» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариство співвласників багатоквартирного будинку «КОМФОРТ», третя особа: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі», про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСББ ТСББ«Комфорт», третя особа: ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування зазначив, що 30.05.2002 року придбав нежитлове приміщення АДРЕСА_1 за договором про дольову участь у будівництві № 43/17-25 від 08.04.2002 року. Також було укладено відповідний акт прийому - передачі вбудовано-прибудованих приміщень інвестору; повністю сплачено вартість договору. 10.01.2002 року вбудовано - прибудовані приміщення нежитлового призначення житлового будинку, прийнято в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта № 276. 03.02.2005 року між ПАТ «Київенерго» та споживачем ОСОБА_1 було укладено договір про постачання електричної енергії до нежитлового приміщення № 27. Збудована та введена до експлуатації за кошти позивача мережа 0,4 кВ від ГРЩ вбудованих приміщень разом з автоматичним вимикачем 50А з балансу споживача на баланс ТСББ «Комфорт» не передавалась. 26.07.2012 року ПАТ «Київенерго» зобов`язало відповідача укласти договір про спільне використання технологічних електричних мереж, встановлена взаємна відповідальність. 16.04.2005 року узгоджено зміну розташування автомату захисту струму ЦОК ПАТ «Київенерго», встановленого у головному розподільчому щиті вбудованих приміщень, пов`язане з постійним втручанням працівниками відповідача у цілісність лінії електроживлення та договору про електропостачання між ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_1 19.12.2017 року між позивачем і ТОВ «Спецмонтажсервіс К» укладено договір на виконання електромонтажних робіт в приміщенні ГРЩ за власні пошти позивача, встановлено розподільний щит із замком від втручань у цілісність лінії електроживлення. 12.12.2018 року між позивачем та ТОВ «Київські електричні послуги» було укладено договір № 70016010ВП, який 01.12.2018 року пролонговано з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». 15.02.2019 року позивачем отримано претензію від відповідача щодо сплати заборгованості за утримання будинку, а12.11.2019 року постачання електроенергії до нежитлового приміщення № 27 було припинено шляхом виключення автоматичного вимикача 50А, розташованого в ГРЩ вбудованих приміщень, працівниками відповідача шляхом зіпсування власного майна позивача. Такі дії відповідача вважає незаконними.

Вказав, що діючим законодавством не передбачено право ОСББ приймати рішення про від`єднання тієї чи іншої квартири або житлового приміщення від технологічної системи електропостачання, що розташована в будинку. Крім того, споживачем було укладено з надавачем електроенергії прямий договір, умовами якого передбачено можливість відключення споживача від постачання такої енергії виключно енергопостачальною компанією. ОСББ не тільки безпідставно від`єднало нежитлове приміщення позивача від постачання електричної енергії, але й грубо порушило порядок такого від`єднання - п. 7.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії.

З урахуванням вказаного, позивач просив суд визнати дії ОСББ «ТСББ «Комфорт» щодо відключення від мережі електропостачання нежитлового приміщення АДРЕСА_1 незаконним та зобов`язати ОСББ «ТСББ «Комфорт» відновити електропостачання у нежитловому приміщенні АДРЕСА_1 , судові витрати у справі покласти на відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 червня 2020 року позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариство співвласників багатоквартирного будинку «КОМФОРТ», третя особа: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі», про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Зобов`язано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариство співвласників багатоквартирного будинку «КОМФОРТ» відновити електропостачання нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .

Стягнутоз Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариство співвласників багатоквартирного будинку «КОМФОРТ»на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТСББ «Комфорт» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне дослідження обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача відновити електропостачання нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . В іншій частині рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилався на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, не застосував до даних правовідносин закон, який підлягав застосуванню, а саме: статті 10, 15, 16 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», п.п.1 п.2 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Судом першої інстанції хибно надано оцінку факту обмеження відповідачем позивача у користуванні спільним майном та факту наявності правових підстав для відключення нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . Суд не врахував, що законом України встановлено, що права співвласника можуть піддаватися обмеженням, які прийняті ОСББ. Суд безпідставно відхилив доводи відповідача про те, що співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі. Вказав, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що всупереч нормам закону позивачем не було своєчасно здійснено повної оплати за житлово - комунальні послуги та інші послуги.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» щодо доводів апеляційної скарги зазначило, що суд першої інстанції вірно встановив, що внутрішньо будинкові електормережі, електрообладнання головного розподільчого щита та поверхових щитів житлового будинку утримуються на балансі підприємства, що надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, яким є відповідач. Від ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» вимог до відповідача з приводу припинення або обмеження позивача послуги з розподілу електричної енергії не надходило. Зазначені обставини третя особа просила врахувати апеляційний суд під час розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від встановленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрнутованості.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам, зібраним по справі доказам, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та було достеменно встановлено судом, 08.04.2002 року ОСОБА_1 було укладено з Акціонерним товариством холдингова компанія «Київміськбуд» договір № 43/17-25 про дольову участь у будівництві, за умовами якого позивач взяв на себе обов`язок прийняти дольову участь у будівництві, АТХК «Київміськбуд» (замовник) прийняв на себе обов`язок передати дольовику нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (ІІ черг, приміщ.)

30.05.2002 року відповідно до Акту прийому - передачі вбудовано - прибудованих приміщень замовник побудував і передав інвестору, а позивач сплатив та прийняв нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (ІІ черга, приміщ.).

10.01.2002 року закінчене будівництвом об`єкт - вбудовано - прибудовані приміщення по АДРЕСА_1 , прийнято вексплуатацію, про що свідчить відповідний Акт.

Уквітні 2001 року власниками житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 було створено ТСББ«Комфорт».

15.12.2018 року Загальними зборами ТСББ «Комфорт» (протокол № 1 від 15.12.2018 року) затверджено видатки Кошторису (Бюджету) відповідача на 2019 рокуі зокрема, видатки на купівлю електричної енергії для забезпечення спільного майна будинку.

Загальними зборами учасників ТСББ «Комфорт» затверджено порядок сплати внесків та платежів, п. 6.2. якого встановлено здійснення Правлінням обмеження на користування спільним майном до співвласника , які мають заборгованість, розмір якої більш ніж у двічі перевищує розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території.

12.11.2019 року Головою Правління ТСББ «Комфорт» згідно з рішенням Правління ТСББ «Комфорт» від 09.10.2019 року № 6, відповідно до Законів України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про житлово-комунальні послуги» та на підставі порядку сплати внесків та платежів, затверджених рішенням Загальних зборів ТСББ «Комфорт» від 15.12.2018 року видано наказ № 16 про здійснення обмеження ОСОБА_1 на користування спільним майном, а саме відключення нежитлових приміщень № 27 та № 28 від внутрішніх електромереж у зв`язку із невжиттям заходів щодо погашення заборгованості.

12.11.2019 року електриком ОСОБА_2 , членом Правління ТСББ «Кофорт» ОСОБА_3 , членом Правління ТСББ «Комфорт» ОСОБА_4 складено акт про те, що 12.11.2019 року о 17 год. 00 хв. представниками ТСББ «Комфорт» на виконання наказу № 16 від 12.11.2019 року Голови Правління здійснено відключення нежитлових приміщень № 27 та № 28 , власником майнових прав яких є ОСОБА_1 , від внутрішніх електромереж.

Також із матеріалів справи вбачається, що 03.02.2005 року між позивачем та АЕК «Київенерго» було укладено договір № 70016 про постачання електричної енергії до нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого постачальник постачає електричну енергію у необхідних обсягах споживачу, в споживач оплачує її вартість за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором.

На підставі Технічних умов № 17212-Р від 25.10.2002року, Технічного рішення № 17212-Р від 21.11.2002 року, погодження КиївЗНДІЕП, дозволу № 3198 від 16.12.2004 року на вмикання офісного приміщення АДРЕСА_1 , Акту № 460 від 28.12.2004 року допуску до експлуатації електроустановок споживачавиконано приєднання об`єкта споживача до електричних мереж.

03.02.2005 року між ОСОБА_1 , як споживачем, та ТСББ «Комфорт», як основним споживачем, було підписано Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаціної відповідальності сторін: основного споживача ТСББ «Комфорт» - головного розподільчого щита вбудованих приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 ,споживача ОСОБА_1 - КЛ-0,4 кв від головного розподільчого щита вбудованих приміщень по внутрішнім конструкціям до щита офісу, щит офісу.

12.12.2018 року між позивачем та ТОВ «Київські енергетичні послуги» було укладено договір про постачання електричної енергії № 70016010ПВ.

18.12.2018 року між ТОВ «Київські енергетичні послуги» та ТСББ «Комфорт»було укладено договір № 3126538 про постачання електричної енергії споживачу.

16.02.2018 року проведено державну реєстрацію ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», яке створено шляхом виділу з ПАТ «Київенерго» та передано йому частину майна, прав та обов`язків ПАТ «Київенерго» і серед іншого прав та обов`язків, визначених ч. 13 розділу XVII «прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії».

Так, відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» ОСББ має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіянні збитки, а також у повному обсязі сплачувати встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі.

Згідно з пунктом 5 частини другоїстатті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків» вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

Відповідно до частини шостоїстатті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.

За змістом статей15, 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. У свою чергу, співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі.

Абзацами 4 та 5 частини першоїстатті 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 22 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства. Договори з управителем укладаються об`єднанням відповідно до закону.

Спірні правовідносин, які виникли у процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312.

З огляду на те, що позивач є споживачем електричної енергії, яка закуповується ОСББ «ТСББ «Комфорт» у постачальника (суб`єкта господарювання, який отримав ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії), припинення енергопостачання повинно проводитись у порядку, визначеному у Правилах роздрібного ринку електричної енергії.

Так, положеннями п. 14 п. 5.5.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312, визначено, що основний споживач зобов`язаний припиняти розподіл або обмежувати обсяг розподілу електричної енергії субспоживачу за обґрунтованою вимогою електропостачальника електричної енергії, якщо основний споживач є власником та/або балансоутримувачем малої системи розподілу.

Право ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» обмежити або припинити електроспоживання споживача закріплено умовами договору про постачання електричної енергії № 3126538, укладеного з ОСББ «ТСББ «Комфорт».

Таким чином, відключення електроенергії у разі наявності заборгованості за спожиту електроенергію здійснюється працівниками електропостачальника з дотриманням відповідної процедури, а не працівниками ОСББ, як основного споживача електроенергії за договором.

Ураховуючи зазначене, а також те, що 18.12.2018 року між ТОВ «Київські енергетичні послуги» правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (постачальник) та ОСББ «ТСББ «Комфорт» укладено договір про постачання електричної енергії № 3126538, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСББ «ТСББ «Комфорт» є споживачем електричної енергії на рівні мешканців будинку та власників нежитлових приміщень в будинку.

Разом з тим, у випадку наявності заборгованості члена ОСББ за обов`язковими внесками, ОСББ має право відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків»звернутися до суду з позовом про стягнення цих сум. А тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє з урахуванням наведеного.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновків щодо відсутності у ОСББ «ТСББ «Комфорт» права навідключення належного позивачу нежитлового приміщення від електропостачання, а такожпро те, що саме до повноважень електропостачальника - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відноситься обмеження або припинення електропостачання споживача, яким за договором про постачання електричної енергії , у випадках, встановлених законом та договором, а тому обгрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи, судом правильно застосовано закон, який підлягав до застосування, а тому оскаржуване судове рішення є законним та обгрунтованим.

Загалом доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до переоцінки доказів, а також до власного тлумачення норм матеріального права, які регулюють спірні правовівдносини.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції матеріали справи не містять. Таких доказів не додано ОСББ «ТСББ «КОМФОРТ» до апеляційної скарги та не отримано таких доказів судом апеляційної інстанції у ході розгляду справи.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з`ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості, окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому законом, що достеменно відображено у рішенні суду, яке оскаржується стороною відповідача. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

У кожному конкретному випадку суд повинен ретельно оцінити докази й мотиви заявника, уважно вивчити обставини справи та надати мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому колегія суддів зазначає, що аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Суд у своєму рішенні навів достатні мотиви з яких прийняв до уваги доводи позивача щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, дав вірну оцінку запереченням відповідача.

Таким чином, під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог закону, повно та всебічно з`ясував обставин справи, надав правову оцінку доводам і запереченням сторін та зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що, рішення суду першої інстанції в частині його перегляду апеляційним судом є законним та обґрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності у відмові у задоволенні позову, також не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Керуючись ст.ст.7, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариство співвласників багатоквартирного будинку «КОМФОРТ» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: В.В. Гуль

А.С. Сержанюк