Ухвала

03 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 712/11296/19

провадження № 61-13449ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до слідчого Черкаського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Дивнич Олени Анатоліївни, слідчого Черкаського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Ощепкової Юлії Володимирівни, Прокуратури Черкаської області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби в Черкаській області,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів, у якому просив зобов`язати слідчого Черкаського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Дивнич О. А., яка проводила досудове розслідування у кримінальному провадженні, виплатити йому моральну компенсацію за бездіяльність у розмірі 20 000,00 грн; зобов`язати слідчого Черкаського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Ощепкову Ю. А., яка проводила досудове розслідування у кримінальному провадженні виплатити йому моральну компенсацію за бездіяльність у розмірі 20 000,00 грн; з`ясувати на судових засіданнях всіх слідчих, які проводили досудове розслідування по КП протягом терміну з жовтня 2018 року по 01 серпня 2019 року і вказати це в рішенні суду; з`ясувати на судових засіданнях всіх прокурорів, які проводили процесуальне керівництво по КП протягом терміну з жовтня 2018 року по 01 серпня 2019 року і вказати це в рішенні суду; зобов`язати всіх з`ясованих слідчих Черкаського відділення поліції ГУНП в Черкаській області, які проводили досудове розслідування у кримінальному провадженні протягом терміну з жовтня 2018 року по 01 серпня 2019 року виплатити йому моральну компенсацію за бездіяльність у розмірі 20 000,00 грн; зобов`язати всіх з`ясованих прокурорів Черкаської місцевої прокуратури, які проводили процесуальне керівництво по КП протягом терміну з жовтня 2018 року по 01 серпня 2019 року виплатити йому моральну компенсацію за бездіяльність у розмірі 40 000,00 грн; зобов`язати Україну виплатити йому 10 000,00 грн шкоди, через бездіяльність органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду у кримінальному провадженні; покласти судові витрати на відповідачів та державу.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що ОСОБА_1 не доведено, що відносно нього з боку слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні вчинені протиправні дії чи допущена протиправна бездіяльність та у порушення яких саме норм права вони виразились. Позивачем не надано належних доказів спричинення йому моральної шкоди, отже не доведено обґрунтованості позовних вимог, їх відповідності вимогам закону.

ОСОБА_1 09 вересня 2020 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, зокрема, вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.

У жовтні 2020 року на виконання ухвали Верховного Суду від 11 вересня 2020 року особа, яка подала касаційну скаргу, засобами поштового зв`язку подала уточнену касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення.

Зокрема, однією з підстав, на якій подається касаційна скарга, ОСОБА_1 з посиланням на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України зазначає, що суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга в частині підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених підпунктом першим частини третьої статті 411 ЦПК України підлягає поверненню з таких мотивів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Підпунктом першим частини третьої статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга на підпункт перший частини третьої статті 411 ЦПК України (суд не дослідив зібрані у справі докази) має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на пункт 1, 2 або 3 частини другої статті 389 цього Кодексу як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 394 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала (частина шоста статті 393 ЦПК України).

Аналіз уточненої касаційної скарги свідчить, що у ній відсутнє обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України. Саме по собі посилання на підпункт перший частини третьої статті 411 ЦПК України за відсутності обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу не свідчить про обґрунтування особою, яка подала касаційну скаргу, підстав касаційного оскарження та не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України). Тому ОСОБА_1 не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених підпунктом першим частини третьої статті 411 ЦПК України, і згідно пункту 4 частини четвертої статті 394 ЦПК України, касаційна скарга у цій частині підлягає поверненню.

Керуючись статтями 260, 389, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року в частині підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених підпунктом першим частини третьої статті 411 ЦПК України повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат