П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2020 року місто Київ

справа № 755/6917/15-ц

провадження № 22-ц/824/11246/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кузя Олександра Родіоновича

на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 4 червня 2020 року, постановлену у складі судді Виниченко Л.М.

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кузя Олександра Родіоновича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приват Банк", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кузь О.Р. звернувся до суду із поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кузь О.Р. перебуває виконавче провадження № 60564058 з примусового виконання виконавчого листа № 755/6917/15-ц виданого 22 липня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 244 496,86 грн. та судового збору у розмірі 2 444,97 грн., а всього 246 941,83 грн.

Постановою від 11 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження, копія постанови направлена на адресу боржника.

Вказаною постановою боржника ОСОБА_5 зобов`язано подати декларацію про доходи та майно.

11 листопада 2019 року винесено постанови про арешт коштів та майна боржника.

Постанова про відкриття виконавчого провадження разом з іншими винесеними документами надіслані 12 листопада 2019 року рекомендованим поштовим повідомленням на адресу боржника, проте були повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

21 листопада 2019 року за участю представника стягувача здійснено вихід за адресою боржника вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій з перевірки майнового стану боржника за місцем її проживання, однак потрапити в помешкання не виявилося можливим, про що складено відповідний акт.

16 грудня 2019 року на запит виконавця надійшла відповідь з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 2 грудня 2019 року, згідно якої підтверджено місце проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 .

16 грудня 2019 року винесено постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження та реєстраційних даних АСВП, якою у виконавчому провадженні № 60564058 прізвище боржника змінено на « ОСОБА_6 ».

26 грудня 2019 року виконавцем за участю представника стягувача здійснено вихід за адресою боржника вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій з перевірки майнового стану боржника за місцем її проживання, однак потрапити в помешкання не виявилося можливим, про що складено відповідний акт.

14 січня 2020 року на запит виконавця отримано відповідь Дніпровської РДА в м. Києві №103/175/34/4 від 9 січня 2020 року якою повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано чотири особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

16 січня 2020 року виконавцем за участю представника стягувача здійснено вихід за адресою боржника: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій з перевірки майнового стану боржника за місцем її проживання.

На час проведення виконавчий дій в присутності понятих та представників стягувача боржнику особисто під розписку вручено копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 60564058 від 11 листопада 2019 року та вимога виконавця від 16 січня 2020 року про зобов`язання боржника негайно з`явитися до виконавця у найближчий день прийому громадян або інший час за умови попереднього узгодження з виконавцем.

Приватний виконавець зазначає, що боржник відмовилася допускати у квартиру, хоча їй було роз`яснено наслідки такої відмови та право виконавця на звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, про що складено відповідний акт.

На запит виконавця 19 березня 2020 року отримано інформацію від КП КМР «КМ БТІ» від 21 лютого 2020 року № 062/14-2944 (И-2020) про те, що за ОСОБА_7 на праві власності зареєстровано 1/5 частку квартири АДРЕСА_2 .

19 березня 2020 року винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на належну боржнику 1/5 частку квартири АДРЕСА_2 .

Вжитими заходами іншого рухомого та нерухомого майна боржника, що підлягає державній реєстрації, а також коштів на рахунках в банківських установах, на які можливо звернути стягнення, не виявлено.

На неодноразові запити до ПФУ та ДФСУ про місце працевлаштування та отримання доходів боржника, а також її рахунки в банківських установах, отримано відповіді про відсутність такої інформації.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 4 червня 2020 року відмовлено у задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кузя О.Р., заінтересовані особи: АТ КБ "Приват Банк", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 ..

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Кузь О.Р. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подання в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала є незаконною і необґрунтованою, оскільки при постановленні судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду, не відповідають дійсним обставинам справи.

Закон України " Про виконавче провадження" зобов`язує виконавця вчиняти виконавчі дії щодо перевірки майнового стану боржника, у тому числі шляхом примусового проникнення до житла за наявності вмотивованого рішення суду, за місцем проживання (перебування) боржника незалежно від того, чи належить боржнику на праві власності житло, в якому він проживає, чи не належить.

При цьому на боржника покладається обов`язок допускати в установленому законом порядку виконавця до житла, що належить йому або яким він користується, для проведення виконавчих дій.

Закон України " Про виконавче провадження" та інші закони та підзаконні акти не містять норм, які визначають за яких умов, підстав, критеріїв тощо виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Якщо боржник не допускає виконавця до житла для перевірки його майнового стану та виявлення належного боржнику майна, на яке можливо звернути стягнення, законом саме для проведення вказаних виконавчих дій надається виконавцю право примусового проникнення до житла боржника за умови наявності вмотивованого рішення суду.

Мета виконавчих дій при примусовому проникненні до житла боржника полягає у проведенні перевірки майнового стану боржника за місцем проживання та виявлення майна, яке належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення відповідно до закону.

Без проведення такої перевірки достовірно встановити наявність або відсутність майна боржника за місцем його проживання взагалі не можливо.

Судом не враховано, що з метою перевірки майнового стану боржниці ОСОБА_4 за місцем її проживання виконавцем тричі здійснено вихід за адресою її реєстрації, про що складено відповідні акти від 21 листопада 2019 року, 26 грудня 2019 року та 16 січня 2020 року, однак під час проведення виконавчих дій в помешкання боржниці потрапити не виявилось можливим. Зважаючи на те, що виконавець до 16 січня 2020 року двічі виходив по місцю проживання боржника,, висновки суду про те, що матеріали подання не містять доказів що після 16 січня 2020 року (дати фіксування факту відмови боржниці допустити виконавця до житла) виконавцем здійснювалися виходи за місцем проживання боржника з метою з`ясування її майнового стану, а боржник і в подальшому перешкоджала з`ясувати її майновий стан за місцем проживання, не ґрунтуються на законі та свідчать про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Суд першої інстанції також не врахував той факт, що виконавець вже звертався до суду з аналогічним поданням від 24 березня 2020 року за №345, яке ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва №755/6917/15-ц від 27 березня 2020 року було повернуто заявнику без розгляду. Копія зазначеного подання надіслана боржниці рекомендованим поштовим відправленням № 706, яке вручено їй особисто 26 березня 2020 року.

Таким чином, боржниця ОСОБА_4 належним чином повідомлена про здійснення відносно неї виконавчого провадження, їй роз`яснено наслідки відмови у допуску виконавця у квартиру за місцем проживання для проведення виконавчих дій, а також повідомлено про звернення виконавця 24 березня 2020 року до суду з поданням про примусове проникнення до житла. Незважаючи на вказані обставини, боржниця жодних заходів до врегулювання із виконавцем питання щодо надання добровільного доступу до власного помешкання не вжила, як і не вжила заходів до самостійного виконання рішення суду.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що задоволення подання може призвести до порушення законних прав та інтересів інших співвласників квартири, оскільки інші співвласники нерухомого майна не є сторонами виконавчого провадження, в силу вимог частин 2 та 3 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавцю заборонено розголошувати їм інформацію щодо здійснення виконавчого провадження, оскільки вона належить до професійної таємниці.

Якщо суд мав на увазі, що відсутні докази про інформування всіх співвласників вказаного нерухомого майна про подання стосовно примусового проникнення до житла, то такий висновок не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки після прийняття Дніпровським районним судом м. Києва ухвали №755/6917/15-ц від 27 березня 2020 року, якою повернуто виконавцю без розгляду подання про примусове проникнення до житла боржника від 24 березня 2020 року за № 345, копія подання, яке є предметом розгляду у цій справі, у встановленому законом порядку доведена до відома інших співвласників нерухомого майна, які одночасно є заінтересованими особами при його розгляді.

Висновок суду першої інстанції про те, що відсутні докази вирішення питання щодо визначення частки майна боржника у майні, якою ОСОБА_4 володіє спільно з іншими особами є безпідставним та не ґрунтується на вимогах закону.

Учасники справи не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судове засідання представник стягувача АТ КБ «Приватбанк» , боржник ОСОБА_5 , а також заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені. Днем вручення судового повідомлення ОСОБА_4 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою зареєстрованого місця проживання відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України. Від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшло клопотання про розгляду справи у відсутність представника. Від боржника та заінтересованих осіб будь-яких клопотань не надходило. З урахуванням того, що справа у судові засідання призначалася двічі, двічі ні боржник, ні заінтересовані особи в судові засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, суд вважав за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Кузь О.Р. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кузь О.Р. знаходиться виконавче провадження № 60564058 з примусового виконання виконавчого листа № 755/6917/15-ц виданого 28 жовтня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 244 496,86 грн. та судового збору 2 444,97 грн., а всього 246 941,83 грн.

11 листопада 2019 року приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження №60564058 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника, копії яких було направлено сторонам виконавчого провадження для відома та до відповідних фінансових установ на виконання.

11 листопада 2019 року приватним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_8 направлено вимогу виконавця про зобов`язання боржника надати декларацію про доходи та майно протягом п`яти днів з дня отримання вимоги.

Вказана вимога була повернута на адресу приватного виконавця з відміткою про закінчення терміну зберігання.

З метою з`ясування майнового стану боржника, виявлення майна останньої та його опису приватним виконавцем було здійснено виходи за місцем проживання боржника, про що складено відповідні акти приватного виконавця від 21 грудня 2019 року та 26 грудня 2019 року.

Зі змісту вказаних актів двері квартири ніхто не відчинив, а тому перевірити майновий стан боржника не можливо.

14 січня 2020 року на адресу приватного виконавця надійшла відповідь Дніпровської РДА в м. Києві № 103/175/34/4 від 9 січня 2020 року, у якій на запит приватного виконавця від 16 грудня 2019 року № 1486 повідомляється, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрованого чотири особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

16 січня 2020 року з метою з`ясування майнового стану боржника, виявлення та опису майна, приватним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника, про що складено відповідний акт.

Зі змісту акту убачається, що при його складенні з тамбура вийшла особа яка назвалася як ОСОБА_4 . Приватним виконавцем було роз`яснено ОСОБА_4 про те які виконавчі дії проводяться та під розписку вручено вимогу виконавця від 16 січня 2020 року із копією постанови про відкриття виконавчого провадження. В свою чергу ОСОБА_4 відмовилася допускати виконавця у власне приміщення для проведення виконавчих дій. Наслідки відмови ОСОБА_4 та про право виконавця звернутися до суду із поданням про надання дозволу про примусове проникнення до житла боржника роз`яснено.

19 березня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на належну боржнику ОСОБА_4 1/5 частку квартири АДРЕСА_2 .

В подальшому приватним виконавцем з метою з`ясування майнового стану боржника на адресу відповідних установ надсилалися запити.

Як убачається із отриманих приватним виконавцем відповідей на запити, жодних банківських рахунків, рухомого чи нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації та на яке можливо звернути стягнення, окрім 1/5 частки квартири, за боржником зареєстрованим не значиться.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив із того, що останній раз вихід за адресою місця проживання боржника приватним виконавцем було здійснено 16 січня 2020 року, коли боржник ОСОБА_4 безпосередньо отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, тобто стала обізнана про наявність виконавчого провадження про стягнення з неї заборгованості. Доказів про те, що приватним виконавцем в подальшому після 16 січня 2020 року здійснювалися виходи за місцем проживання боржника з метою з`ясування її майнового стану матеріали подання не містять, як і не містять доказів того, що боржник і в подальшому перешкоджала вчиненню виконавчих дій з метою з`ясування її майнового стану за місцем проживання. Крім цього суд зазначив, що задоволення подання може призвести до порушення законних прав та інтересів інших співвласників квартири АДРЕСА_2 , якими згідно свідоцтва про право власності на житло від 4 листопада 2020 року, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва, також є ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 (прізвище на копії свідоцтва нерозбірливе), оскільки на час звернення з поданням до суду відсутні докази про інформування всіх співвласників вказаного нерухомого майна про подання приватного виконавця стосовно примусового проникнення до житла, а також докази вирішення питання щодо визначення частки майна боржника у майні, якою ОСОБА_4 володіє спільно з іншими особами.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1, п.1,4 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5, 6 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщення і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно з ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до ч.1, абз.1, 2, 3 ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майн, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Отже, встановивши факт невиконання боржником ОСОБА_4 рішення суду , яким з останньої стягнуті грошові кошти, а також неможливість приватного виконавця потрапити до житла боржника з метою проведення опису та арешту належного боржнику майна, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання приватного виконавця не відповідає встановленим обставинам.

Посилання суду першої інстанції на те, що приватним виконавцем не доведено, що після 16 січня 2020 року боржник ОСОБА_4 чинила йому перешкоди у проведення опису майна в квартирі, не допускаючи його до квартири, а вчинені приватним виконавцем дії до дати, коли боржнику стало відомо про відкрите виконавче провадження, не мають значення, є таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Судом установлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 28 жовтня 2015 року Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 244496,86 грн. відкрито 11 листопада 2019 року.

12 листопада 2019 року копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с.68,69).

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, враховуючи те, що приватним виконавцем копія постанови про відкриття виконавчого документа направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, яка зазначена у виконавчому листі, боржник ОСОБА_4 відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» вважається повідомленою про початок примусового виконання рішення. Факт не отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження не свідчить про неповідомлення боржника про початок примусового виконання рішення.

Після повідомлення боржника про початок примусового виконання рішення, приватний виконавець тричі виходив по місцю проживання боржника з метою проведення опису і арешту майна, що належить боржнику та знаходиться в квартирі. Але потрапити в квартмиру не зміг, що підтверджується актами ( а.с.70, 7376).

Зазначені акти дають підстави вважати, що боржник ОСОБА_12 перешкоди приватному виконавцю у вчиненні виконавчих дій.

Отже, за таких обставин наявні підстави для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

Крім того, установлено, що частка ОСОБА_4 у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 визначена і становить 1/5 частку.

За змістом ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень ч.2 ст.366 ЦК України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника - боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Правовий аналіз статей дає підстави для висновку, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав та на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів.

Правова позиція викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц.

Отже, оскільки частка боржника у праві спільної часткової власності на квартиру визначена, підстави для вирішення питання щодо визначення частки майна боржника відсутні.

За таких обставин посилання суду першої інстанції в обґрунтування відмови у задоволенні подання приватного виконавця на не вирішення питання про визначення частки є безпідставним.

Крім того, колегія суддів вважає, що сам факт проведення опису та арешту майна, що знаходиться в квартирі, де проживає боржник, жодним чином не порушує права інших співвласників. Особам, місце проживання яких зареєстроване в квартирі, копія подання про надання дозволу на проникнення до приміщення квартири приватним виконавцем направлена.

Враховуючи наведене, а також на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального, така підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення подання приватного виконавця про надання дозволу на проникнення до приміщення квартири, в якій проживає боржник.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кузя Олександра Родіоновича - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 4 червня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Подання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кузя Олександра Родіоновича про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 - задовольнити.

Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу м.Києва Кузю Олександру Родіоновичу на примусове проникнення до житла ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», перевірки майнового стану боржника та виявлення майна, на яке можливо звернути стягнення, у виконавчому провадженні № 60564058 з примусового виконання виконавчого листа №755/6917/15-ц виданого 22 липня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 5 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус