Дата документу 09.11.2020 Справа № 310/1088/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/1088/20 Головуючий у 1-й інстанції: Кошева О.А.
Провадження № 22-ц/807/2733/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.07.2012р. відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30%на рік на суму залишку.Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, складає між відповідачем та позивачем договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2019 року має заборгованість в загальному розмірі 331738,84 гривень, яка складається з наступного : 1944,21 грн. - заборгованість за кредитом; 322694,63 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 7100.00 грн. - заборгованість за пенею; 0,00 грн. - заборгованість за комісією, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ „ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 03.07.2012 року у розмірі 1944,21 грн., що складається із заборгованості за кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ „ПриватБанк" судовий збір у розмірі 30.80 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні частини вимог та ухвалитив цій частині нове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргане підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено наявностіузгоджених договірних відносин з відповідачем щодо розміру відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами, а тому вважав, що банк підтвердив лише надання кредитних коштів, які не повернуті відповідачем в сумі 1944,21 грн.

Судом встановлено, що, звертаючись до суду із позовом, АТ КБ «ПриватБанк» надав копію Анкети-заяви від 03.07.2012 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору та яку підписано позичальником, а також розрахунок заборгованості.

В позові банк вказував, що, підписуючи вищевказану Анкету-заяву про отримання кредиту, відповідач отримала кредитну картку, а також користувалась нею, отримуючи від банку кредитні кошти. Та суд вважав встановленими ці обставини, тобто те, що відповідач отримала відбанку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користу-

валась кредитними коштами, а також частково проводила їх повернення, що такожвказує

на наявність кредитних правовідносин між позивачем та ОСОБА_1 .

Судом з`ясовано, що згідно розрахунку заборгованість по кредиту, який отримала відповідач від банку, її заборгованість складає 1944,21 грн.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що позичальник користувалась кредитними коштами, частково здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, але не надала доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, суд визнав наявними підстави для задоволення позовних вимог банку в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту.

Але щодо інших складових заборгованості, які банк також просив стягнути з відповідача, судом встановлено, щозаява не містить узгоджених умов про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами.

На підтвердження узгодження вказаних істотних умов кредитного договору позивач посилається на «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку» .

Однак, суд вказував, що АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та, відповідно, брав на себе зобов`язання на умовах, які зазначені саме в цьому документі, зокрема, щодо розміру відсотків, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

А тому, відповідно, суд не визнав вказані Умови складовою частиною укладеного між сторонами договору від 03.07.2012 р.

В апеляційний скарзі банк зазначає, що такі висновки суду є помилковими, але колегія визнає неспроможними доводи апеляційної скарги в цій частині та повністю погоджується з висновками суду з огляду на наступне.

Так, в скарзі банк наголошує на тому, що відповідач погодилась з тим, що Пам`ятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими вона ознайомлена, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а фактичне отримання кредитних коштів та користування ними підтверджуються випискою про рух коштів по рахунку відповідача. Тому банк вважав, що висновки суду про відсутність договору приєднання між сторонами у справі, є помилковими, та діями сторін договору підтверджується наявність договірних відносин, зокрема, виконання його умов банком та часткове виконання відповідачем.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія вважає їх необґрунтованими з огляду на наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надавала будь-яких заяв по суті справи, отримавши копію позовної заяви, та до судових засідань не з`являлась. Не надано нею відзиву і на апеляційну скаргу банку, яку отримано нею 20.08.2020р.

Проаналізувавши документи, на підставі яких банк позивається до ОСОБА_1 , колегія погоджується з судом першої інстанції в тій частині, що анкета-заява від 03.07.2012р. не міститься відомостей про істотні умови кредитного договору, але має лише визначення бажання клієнта отримати кредитку «Універсальна» із кредитним лімітом в розмірі 1000 грн. Також вважає ґрунтовними висновки суду про те, що вказана анкета-заява про надання банківських послуг, Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи не становлять договір приєднанням через те, що відповідач не підписувала їх, зокрема, у наданій до позовної заяви редакції.

Вказані висновки суду відповідають наданим матеріалам справи та правовій позиції ВС, висловленій у постанові від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17 (провадження 14-131цс19).

Суд правильно базував свої висновки на тому, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент підписання заяви відповідачем містили саме вказані умови, в тому числі й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що зазначено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд з огляду на вказані обставини правильно визнав, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

На користь вказаному свідчить розрахунок заборгованості, у якому банк зазначає, що принаймні тричі з дня підписання відповідачем анкети-заяви ним було змінено розмір відсоткової ставки, а також змінювався порядок і формула нарахування відсотків.

Отже, ті обставини, що не підписані відповідачем Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи не можна визнати складовими кредитного договору як такі, що не є письмовою формою договору як це передбачено у статті 1055 ЦК України, судом встановлені правильно. В цьому сенсі доводи банку про наявність договору приєднання є безпідставними.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду, апеляційна скарга не містить, а тому у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу колегія залишає без задоволення, а оскаржуване банком рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Заочне рішення Бердянськогоміськрайонного суду Запорізької області від 08липня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена доВерховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лишеу випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальнезначення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 09 листопада 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.