головуючий у суді І інстанції Коренюк А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Писаної Т.О.,

Суддів Приходька К.П., Журби С.О.

за участі секретаря судового засідання Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 31 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 31 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач недобросовісно користується наданими їй правами, ігнорує виклики суду та не з`являється без поважних причин в судове засідання є безпідставними.

Учасники справи не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 , підтримали викладені у апеляційній скарзі доводи, просили оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомляв.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив із того, що належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду позивач повторно не з`явилась в судові засідання та від неї не надходила заява про розгляд справи за її відсутності.

Проте, колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав було залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 травня 2019 року ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

04 липня 2019 року адвокатом Кшевецькою І.В., яка діяла в інтересах позивача ОСОБА_1 була подана заява про призначення справи до розгляду, оскільки станом на 04 липня 2019 року цивільна справа №753/20068/18 не була призначена до розгляду.

12 липня 2019 року адвокатом Кшевецькою І.В., яка діяла в інтересах позивача ОСОБА_1 була подана заява про ознайомлення із матеріалами справи.

Тобто, із матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 цікавились рухом справи.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року призначено справу до розгляду на 04 березня 2020 року 15 год 30 хв.

03 березня 2020 року адвокатом Кшевецькою І.В., яка діяла в інтересах позивача ОСОБА_1 було подане клопотання про відкладення розгляду справи. Справу було відкладено на 31 березня 2020 року о 14 год 00 хв.

Ухвалою від 31 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду, у зв`язку із неявкою позивача, яка належним чином повідомлена в судове засідання.

Таким чином, як убачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про всі судові засідання.

Разом з тим, судом першої інстанції вирішуючи питання про залишення позову без розгляду не враховано наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 від 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

Отже, посилання позивача на те, що вона не з`явилася в судове засідання 31 березня 2020 року у зв`язку із встановленням карантину на всій території України, свідчать про поважність причин неявки в судові засідання.

Обставини щодо встановлення карантину, обмеження в користуванні громадським транспортом були відомі суду і повинні були бути враховані під час вирішення питання про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи запровадження карантинних заходів та обмеження в користуванні громадським транспортом, суд першої інстанції, залишивши позов без розгляду, порушив право позивача на справедливий розгляд її справи судом.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст.379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що при постановленні ухвали про залишення позову без розгляду судом першої інстанції помилково не були враховані особливі обставини, які склалися в Україні у зв`язку із запровадженням карантину від 12 березня 2020 року, тому колегія суддів скасовує ухвалу суду з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 31 березня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2020 року.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько
С.О. Журба