Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Левченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, вказуючи, що 30.04.2004 року вони з відповідачем уклали шлюб, який було розірвано 26.10.2005 року. У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу з відповідачем дитина залишилася проживати з нею, при цьому фактично з відповідачем вона перестала проживати однією сім`єю з лютого 2005 року. У свою чергу з лютого 2005 року і до цього часу відповідач взагалі не цікавиться своєю дитиною (їхнім сином), і не тільки не приймає участі в вихованні дитини, але жодного разу навіть не зустрівся з ним, як батько, та не сплачує аліменти на утримання дитини. Так, дитина тривалий час знаходиться на її повному утриманні, відповідач ані добровільно, ані примусово, за рішенням суду, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , станом на 01.07.2020 року складає 18884,87 грн. та перевищує сукупний розмір суми відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Також 26.05.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за її заявою про вчинення відповідачем кримінального правопорушення передбаченого ст.164 ч.1 КК України (ухилення від сплати аліментів на утримання дитини) та відкрите кримінальне провадження № 0000210. Тобто, на протязі багатьох років, відповідач не бажає утримувати свою дитину, покладаючи цей обов`язок тільки на неї одну.

Крім цього, незважаючи на те, що вона з дитиною та відповідач проживають з 2005 року в одному будинку, тільки в різних квартирах, відповідач багато разів зустрічаючи їхнього сина біля будинку де вони проживають, жодного разу не підійшов до дитини та не сказав дитині, що він його батько, як і не поцікавився, як у дитини йдуть справи в житті. Дитина раніше, взагалі вважала, що його батьком був її другий чоловік, ОСОБА_5 , якій загинув в автокатастрофі в 2013 році, оскільки відповідач ігнорував дитину і навіть не повідомив сина, що він його батько. Відповідач ніколи не піклувався та не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до її самостійного життя, не забезпечував та не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною взагалі, а не тільки в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення дитини, жодного разу не звертався до учбового закладу де навчається дитина, не цікавився як син навчається, як проводить свій вільний від навчання час та як він відпочиває. Також відповідач не цікавився ніколи здоров`ям їхньої дитини, не відвідував лікарню з метою з`ясування стану здоров`я дитини.

Вказані обставини на її думку свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків із виховання та утримання своєї дитини, якими відповідач свідомо нехтує. Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 06.08.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обґрунтування зазначені у позові та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що з позивачкою перебував у шлюбі, є спільна дитина, розлучилися коли дитині було 7 місяців. Після розлучення він намагався спілкуватися з дитиною, але дружина та теща цьому перешкоджали. Аліменти сплачує, має заборгованість оскільки деякий час не працював, розмір заборгованості не пам`ятає. Проживає у сусідньому під`їзді, іноді спілкується з сином та цікавиться його життям. Не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримала, вважає доцільним позбавлення батьківський прав відповідача.

Вислухавши сторони, представника третьої особи, думку неповнолітнього ОСОБА_3 , допитавши свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні показала, що позивачка у справі є її дочкою, відповідач - колишній зять. Вони розлучилися коли дитині було 5 місяців, і за 16 років відповідач ніяких батьківських обов`язків не виконував. Аліменти він платив періодично, ніякої матеріальної допомоги, крім аліментів, не надавав, ніколи не ходив до дитини в школу, життям дитини не цікавиться взагалі. Його батьки також ніколи дитиною не цікавилися. Участі у вихованні дитини відповідач не приймає.

Свідок ОСОБА_8 показала, що позивачка доводиться їй сусідкою, знайомі вони на протязі 10 років. Відповідач живе окремо, в сусідньому під`їзді, до дитини не проявляє ніяких батьківських почуттів. Якось, при ній, відповідач грав з дітьми в футбол, представився сину, як дядя. Він зловживає спиртними напоями, неодноразово бачила його у стані алкогольного сп`яніння. За весь час не бачила, щоб відповідач якось проявляв батьківську увагу до сина, спілкувався з ним, вихованням дитини займається мати.

Свідок ОСОБА_9 , показала, що з 2013 року та на протязі 7 років працювала з позивачкою разом, за цей час жодного разу не бачила відповідача, зі слів позивачки знає, що аліменти їй чоловік не платив, ніколи не чула, щоб батько приймав участь у вихованні дитини.

Свідок ОСОБА_10 , показала, що позивачка є її подругою, знайомі з дитинства. Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем, стосунки були погані, він випивав, застосовував до позивачки фізичне насильство, тому розлучилися. Після розлучення відповідач будь-якої участі у вихованні дитини не приймав, цікавості до дитини у нього не було і немає. Виховує дитину позивачка одна. Відповідач працює періодично і не сплачує аліментів. Дитина знає, що відповідач це його біологічний батько, але хоча і живуть у сусідніх під`їздах, познайомились вони на вулиці і відповідач представився дитині як дядя ОСОБА_11 . Батько участі у вихованні дитини не приймає.

Факт родинних стосунків сторін та неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_12 (а.с. 6).

Факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про одруження, згідно якого 30.04.2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, прізвище дружини після одруження - ОСОБА_1 . (а.с. 7)

Факт розірвання шлюбу між сторонами, підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, згідно якого 26.10.2005 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 розірвано. (а.с. 8)

Факт зміни прізвища позивачки з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 підтверджено копією свідоцтва про шлюб, згідно якого ОСОБА_5 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 уклали шлюб, після чого прізвище дружини стало ОСОБА_1 . (а.с.19)

З копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1683 від 15.07.2020 року, виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: позивачка - ОСОБА_1 , син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).

Згідно копії довідки від 13.07.2020 року, виданої старшим державним виконавцем, ОСОБА_17 , на підставі матеріалів виконавчого провадження № 41192889 з виконання виконавчого листа № 2-399 від 05.04.2005 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_12 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.07.2020 року становить 18884,87 грн. (а.с.9)

Факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків підтверджується наступними доказами.

Так, з копії акту від 30.06.2020 року № 772, який складено депутатом Вільногірської міської ради Повстень Ю.М., слідує, що проведено обстеження житлово-комунальних умов родини ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та зі слів свідків та ОСОБА_1 , встановлено, що за зазначеною адресою разом з нею проживають: її син ОСОБА_3 , 2004 р.н. та донька ОСОБА_16 , 2010 р.н. Батько сина - ОСОБА_2 , 1985 р.н., спільно з родиною не проживає більше 15 років, з сином не спілкувався та не спілкується, участі у вихованні дитини не приймає, ОСОБА_1 виховує сина самостійно. (а.с. 10)

Згідно копії довідки № 393 від 30.06.2020року, виданої КП «Вільногірська центральна міська лікарня», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на «Д» нагляді в лікаря-отоларинголога Вільногірської центральної міської лікарні, під час лікування пацієнта супроводжувала весь час мати. (а.с.11)

Згідно копії довідки від 10.07.2020 року виданої сімейним лікарем КП «Вільногірський міський центр ПМСД», ОСОБА_3 , 2004 р.н., останній відвідує сімейного лікаря у присутності тільки матері ( ОСОБА_1 , 1986р.н.) (а.с. 11)

Згідно копії довідки від 19.06.2020 року № 311, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є здобувачем освіти 10 класу Вільногірської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. За період навчання у школі, ОСОБА_2 не приймав участь у вихованні сина, навчанням хлопчика не цікавився, батьківські збори не відвідує. (а.с. 15)

Згідно копії характеристики ОСОБА_3 , учня Вільногірської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, останній характеризується позитивно. Мати хлопчика цікавиться навчанням сина, підтримує тісний зв`язок з класним керівником, а ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини. (а.с. 16)

Згідно копій характеристик з місця проживання та з місця роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно. (а.с.17,18)

Згідно копії витягу з ЄРДР від 19.06.2017 р., внесені відомості про кримінальне провадження № 0000210 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України за заявою ОСОБА_1 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів на користь їхньої спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13) Вказаний факт також підтверджено копією повідомлення про початок досудового розслідування від 26.05.2017року (а.с. 12)

Згідно копії рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 21.10.2020р. № 327/0/7-20, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 59).

Неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що йому відомі заявлені його матір`ю вимоги, підтримує позицію матері. Знає свого біологічного батька, він живе в сусідньому під`їзді, однак останній раз бачив його приблизно рік тому. Батько ніяким чином не приймає участі у його житті, тільки вітаються при зустрічах. Про те, що відповідач є його батьком, він дізнався приблизно 10 років тому, до цього відповідач казав йому, що він дядя ОСОБА_11 і до цього часу він знав відповідача, як сусіда. Матеріальної допомоги йому батько не надає, аліменти не сплачує. Батько ніколи не намагався налагодити з ним стосунки, а він, в свою чергу, теж цього не робив. Будь-яких перешкод у спілкуванні з батьком, мати ніколи не чинила. З бабусею, дідусем по батьковій лінії також не спілкується.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків.

Відповідно до ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 даної постанови ВСУ визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 30.04.2004 року перебували у шлюбі, який розірвано 26.10.2005 року, є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з матір`ю, а ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, з дитиною не спілкується та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та життя в цілому, навчанням дитини не цікавиться, хоча і не позбавлений такої можливості оскільки проживає в одному будинку з позивачкою та дитиною, і вказані обставини в цілому негативно впливають на фізичний та духовний розвиток неповнолітнього ОСОБА_3 , який фактично позбавлений уваги, піклування зі сторони батька, орган опіки та піклування - виконком Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, позовні вимоги відповідачем визнано у повному обсязі, що не суперечить обставинам справи та закону, тому виходячи з інтересів дитини, суд дійшов висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дитини, а позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 7, 150, 152, 155, 164, 165 Сімейного Кодексу України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.12, 81, 133, 141, 178, 247, 263- 265, 279, 268, 352, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 840 грн. 80 коп. судових витрат у виді сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року, під час дії карантину, суд за заявою учасників справи, поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складено 05.11.2020 року.

Головуючий - суддя: А.А. Борцова