Справа № 234/2594/20
Провадження № 2/234/1707/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Заборського В.О., за участю секретаря судового засідання Антонюка Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», що відповідно до Статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором №351М-06 від 05.06.2006 року у розмірі 11991,36 грн. станом на 08.11.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного 05.06.2006 року Кредитного договору № 351М-06 позивач зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 110000,00 грн. на термін до 10.06.2010 року, а відповідач із свого боку зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору, у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 110000,00 грн., а відповідач ОСОБА_1 в порушення умов Договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України свої зобов`язання не виконала. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 08.11.2019 року має заборгованість у загальній сумі 11991,36 грн., яка складається з наступного: 327,85 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 8720,51 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за Договором №351М-06 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено Договір поруки.

Відповідно до п. 5 Договору поруки позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за Кредитним договором №351М-06, однак дана вимога залишена без задоволення.

На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашають, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк».

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначено, що банк не заперечує проти розгляду справи за відсутності свого представника.

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явилися. Відповідач ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до Кредитного договору № 351М-06 від 05.06.2006 року відповідач ОСОБА_1 отримала від ЗАО КБ «Приватбанк» кредит на споживчі цілі у розмірі 110000,00 грн. зобов`язавшись повернути його та сплатити відсотки згідно Графіку погашення кредиту і процентів.

Згідно п. 1.3 Кредитного договору термін повного повернення кредиту - 10.06.2010 року.

У відповідності до п. 3.1 Договору за користування кредитом в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п. 2.4.1, 3.3, 3.4 даного Договору позичальник сплачує відсотки у розмірі 22% річних.

Відповідно до п. 2.2.3 Кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 зобов`язалася робити погашення кредиту в порядку та строки згідно Графіка погашення кредиту і відсотків, що зазначені в Додатку № 1 до даного Договору.

В Додатку № 1 до вищевказаного Договору відображено Графік погашення кредиту і відсотків, останнім платежем за яким є платіж від 10.06.2010 року.

Згідно із п. 4.4 Кредитного договору, при непогашенні кредиту в строки, встановлені п.п. 1.3, 2.3.1, 3.3 заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 , що випливають з Кредитного договору №351М-06 від 05.06.2006 року ЗАО КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 05.06.2006 року уклали договір поруки, відповідно до умов якого останній відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за Кредитним договоором в тому ж розмірі, що і боржник включаючи сплату кредит, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у випадку невиконання кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідач ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору і має заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості за договором №351М-06 від 05.06.2006 року станом на 08.11.2019 року складається із загального залишку заборгованості за простроченими процентами у розмірі - 3270,85 грн. та пені - 8720,51 грн., що загалом становить 11991,36 грн..

Разом з тим, суд вважає повністю необґрунтованими вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості з огляду на таке.

Як було встановлено судом вище, ОСОБА_2 виступає у спірних правовідносинах поручителем за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по Кредитному договору № 351М-06 від 05.06.2006 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Судом вище встановлено, що термін повного повернення кредиту узгоджено сторонами до 10.06.2010 року. При цьому, в Додатку № 1 до вищевказаного Договору відображено Графік погашення кредиту і відсотків, останнім платежем за яким є платіж від 10.06.2010 року.

Отже, днем настання строку виконання останньої частини зобов`язань згідно кредитного договору, за виконання якого поручився відповідач ОСОБА_2 є 10.06.2010 року. Таким чином, днем припинення шестимісячного строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України, є 10.12.2010 року.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-69цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов`язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним.

Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

У межах шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого порукою, тобто до 10.12.2010 року, позивач АТ КБ «Приватбанк» не пред`явив жодних позовів до відповідача (поручителя) ОСОБА_2 , а отже строк дії поруки за договором поруки між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 припинився. Із урахуванням викладеного, вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості є необґрунтованими.

Стосовно застосування строків позовної давності відносно вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до п. 4.7 Кредитного договору, строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, комісії, неустойки, за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 (п`ять) років.

Крім того, оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі № 6-20цс14 та від 06 квітня 2016 року по справі № 6-2520цс15.

Із цим позовом про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості АТ КБ «Приватбанк» звернулося засобами поштового зв`язку лише 07.02.2020 року, про що свідчить відмітка на конверті. При цьому, строк позовної давності за останнім кредитним платежем від 10.06.2010 року станом на 07.02.2020 року вже сплив із урахуванням п`ятирічного строку позовної давності, про який домовилися сторони.

Отже, АТ КБ «Приватбанк» пропустило строки позовної давності для звернення до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за договором № 351М-06 від 05.06.2006 року.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 слід відмовити у зв`язку із необґрунтованістю позову по суті, в той час як у задоволенні позову до ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку із спливом строків позовної давності.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, в той час як відповідачі не заявляли про наявність у них будь-яких судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.07.2020 року.

Суддя Краматорського міського суду В. О. Заборський