КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/7754/17 головуючий у суді І інстанції: Осаулов А.А.
провадження №22-з/824/829/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
10 листопада 2020 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,
секретар судового засідання: Спеней О.С.
розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про винесення додаткової постанови про стягнення судових витрат у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Український капітал» звернувся до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, і у подальшому додаткові угоди до кредитного договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 180000,00 доларів США. Проте, позичальником зобов`язання за кредитним договором виконані не були, у зв`язку із чим, у останнього утворилася заборгованість, яка, станом на 02 березня 2017 року, складала 9314533,18 гривень.
Тому, позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №09 свкл-09 від 30 вересня 2009 року у розмірі суми боргу за тілом кредиту у розмірі 180000,00 доларів США та пеню, нараховану за несвоєчасне виконання грошового зобов`язанняза період з 05 грудня 2011 року по 02 березня 2017 року у розмірі 4422018,16 гривень, і судовий збір у сумі 139717,99 гривень.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року позов ПАТ «Банк «Український капітал» задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року скасовано. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

13 жовтня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про винесення додаткової постанови про стягнення судових витрат. В заяві зазначено, що при прийнятті апеляційним судом постанови, не було вирішено питання про розподіл судових витрат, тому заявник просила: стягнути з ПАТ «Банк «Український капітал» на її користь судові витрати: судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 209576 грн. 99 коп., витрати, пов`язані із проведенням експертиз у розмірі 16568 грн. 00 коп., витрати, які полягають в оплаті послуг бюро перекладів у розмірі 2427 грн. 00 коп., витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 49000 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 107000 грн. 00 коп..

В обґрунтування заяви вказує, що за подачу апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2018 скаржником сплачено судовий збір у розмірі 209576,99 грн., що підтверджується квитанцією від 17.04.2019 №0.0..1, оригінал якої, наявний в матеріалах справи.

Також, ухвалою Київського апеляційного суду від 06.08.2019 року призначено судову почеркознавчу експертизу, оплату за проведення експертизи за 1 та 2 питання покладено на ОСОБА_1 , тому відповідно до рахунку №1266/Кіev19 від 03.12.2019р., виставленого Київським НДЕКЦ МВС, ОСОБА_1 сплачено 6768,00 грн. за проведення даної експертизи. Окрім того, з метою переконання суду в необхідності проведення вищезазначеної експертизи, ОСОБА_1 укладено з ТОВ «Експертно-дослідна служба України» договір про надання послуг №б/н від 05.06.2019 року, відповідно до умов якого товариство взяло на себе зобов`язання своїми силами і засобами, на власний ризик надати за завданням ОСОБА_1 послуги з проведення почеркознавчої експертизи, а ОСОБА_1 зобов`язується прийняти та оплатити послуги згідно рахунку. Факт виконання ТОВ «Експертно-дослідна служба України» своїх зобов`язань по договору про надання послуг №б/н від 05.06.2019 року підтверджується: висновком експерта від 07.06.2019 року №394/06/2019, наявного в матеріалах справи, актом здачі-приймання робіт (послуг) від 07.06.2019 року за договором про надання послуг від 05.06.2019 року, рахунком-фактурою від 05.06.2019 на суму 9800,00 грн..

Крім того, ОСОБА_1 з метою надання суду завірених апостилем перекладених на українську мову документів замовлено послуги бюро перекладів ТОВ «Бюро і перекладів ЕЛЛЕН», які оплачені ОСОБА_1 у загальній сумі 2427,00 грн., згідно рахунків на оплату від 29.05.2019 №574 та від 22.05.2019 №541. Також, у зв`язку з розглядом справи ОСОБА_1 понесла витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката: за надання консультацій, підготовку процесуальні документів та участь у судових засіданнях, такі витрати становлять 49000,00 грн. за актом приймання-передачі від 07 жовтня 2020 року.

Крім того, посилається, що у наслідок неправомірних дій ПАТ «Банк «Український капітал», довготривалого розгляду справи, рішення суду першої інстанції, та накладення арешту на майно та кошти ОСОБА_1 , остання зазнала значних душевних стражданнях, стресу, хвилювання і приниження у зв`язку зі звільненням з роботи, що фактично позбавило її засобів для існування, а також значною мірою позначилось на здоров`ї ОСОБА_1 , якій, за час розгляду справи, було встановлено інвалідність третьої, а в подальшому другої групи довічно, а тому просить стягнути з позивачаморальну шкоду у розмірі 107000,00 грн..

26 жовтня 2020 року на запит Київського апеляційного суду надійшли матеріали вказаної цивільної справи.

Перевіривши заяву, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи компенсувати судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пп.34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п.95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Встановлено, що відповідно до квитанції від 17.04.2019 №0.0..1 ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 209576 грн. 99 коп..

Постановою Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року скасовано. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Отже відповідно до положень ст.ст. 270, 133-134, 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 209576 грн. 99 коп..

Стосовно заявленої вимоги про стягнення судових витрат пов`язаних із проведенням експертиз, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 ЦПК Україниексперт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних з проведенням експертизи і викликом до суду.

Відповідно до ч. ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України. Оплату за проведення експертизи за 1 та 2 питання покладено на ОСОБА_1 .

Відповідно до листа Київського науково-дослідного експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_1 необхідно сплатити розрахунок вартості проведення експертизи за матеріалами справи №761/7754/17.

Відповідно до рахунку №1266/Кіev19 від 03.12.2019, виставленого Київським НДЕКЦ МВС, ОСОБА_1 сплачено 6768,00 грн. за проведення даної експертизи.

Також, ОСОБА_1 укладено з ТОВ «Експертно-дослідна служба України» договір про надання послуг №б/н від 05.06.2019 року, відповідно до умов якого товариство взяло на себе зобов`язання своїми силами і засобами, на власний ризик надати за завданням ОСОБА_1 послуги з проведення почеркознавчої експертизи, а ОСОБА_1 зобов`язується прийняти та оплатити послуги згідно рахунку.

ТОВ «Експертно-дослідна служба України» виконано зобов`язання по договору про надання послуг №б/н від 05.06.2019 року, що підтверджується: висновком експерта від 07.06.2019 року №394/06/2019, наявного в матеріалах справи, актом здачі-приймання робіт (послуг) від 07.06.2019 року за договором про надання послуг від 05.06.2019 року, рахунком-фактурою від 05.06.2019 на суму 9800,00 грн. (т. 5, а.с. 138-142).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем понесено витрати на проведення експертизи, оскільки на підтвердження оплати за проведення експертиз ОСОБА_1 надано належні та допустимі докази, у зв`язку з чим понесені відповідачем витрати підлягають стягненню з позивача у розмірі 16568 грн. 00 коп..

Встановлено, що у прохальній частині апеляційної скарги відсутня вимога про стягнення судових витрат.

Відповідачем з першою заявою по суті спору не подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення витрат з проведенням почеркознавчих експертиз, що узгоджуються з положеннями ч.1 та 2 ст. 134 ЦПК України.

Стосовно заявленої вимоги про стягнення судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України від «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України від «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України від «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Аналогічні висновки зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 листопада 2019 у справі №9901/264/19.

Судом встановлено, що відповідно до Договору про надання правової допомоги від 25 березня 2019 року адвокат Заріцький С.М. і ОСОБА_1 уклали договір про надання правової допомоги.

Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги від 25 березня 2019 року встановлено, що предметом даної угоди є розмір оплати (гонорар) за надання адвокатом правової допомоги ОСОБА_1 з приводу захисту її прав та законних інтересів під час розгляду Київським апеляційним судом апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року (справа №761/7754/17).

Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги від 25 березня 2019 року встановлено, що предметом даної угоди є продовження дії Договору про надання правової допомоги від 25 березня 2019 року. Сторони домовилися про продовження дії Договору про надання правової допомоги від 25 березня 2019 року до набрання рішенням у справі (справа №761/7754/17) законної сили.

Відповідно до Акту про прийняття - передачу наданих послуг від 07 жовтня 2020 року адвокат Заріцьким С.М. з 25 березня 2019 року по 06 жовтня 2020 року надав ОСОБА_1 правову допомогу відповідно до Договору про надання правової допомоги від 25 березня 2019 року. Вартість послуг за вказаний період складає 49000, 00 грн., зокрема:

- підготовка апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року - 12500 грн. ( 5 годин х 2500 грн.);

- участь у судових засіданнях в Київському апеляційному суді 06 травня 2019 року, 11 червня 2019 року, 18 червня 2019 року, 08 серпня 2019 року, 07 квітня 2020 року, 23 червня 2020 року, 18 серпня 2020 року, 08 вересня 2020 року, 29 вересня 2020 року та 06 жовтня 2020 року - 25000 грн. (10 судових засідань х 2500 грн.);

- підготовка та подача адвокатських запитів до Адміністрації прикордонної служби України та Посольства Королівства Іспанії в Україні - 5000 грн. (2 адвокатських запити х 2500 грн.);

- підготовка промови в судових дебатах - 7500 грн. (3 години х 2500 грн.).

Відповідно до квитанції №7 від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правової допомоги від 25 березня 2019 року сплатила адвокату Заріцькому С.М. 49000,00 грн..

З урахуванням того, що ОСОБА_1 надала належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, тому вимога про стягнення витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 49000 грн. 00 коп. підлягає до задоволення.

Посилання адвоката позивача, про те, що сума витрат на адвоката повинна бути зменшена, оскільки в деяких засідання адвокат не приймав участь, а деякі засідання були за часом по декілька хвилин, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки розрахунки та акти виконаних робіт підписані між адвокатом та відповідачем відповідають вимогам закону та враховуючи тривалість розгляду справи вважає їх обґрунтованими.

Стосовно заявленої вимоги про стягнення судових витрат по оплаті послуг бюро перекладів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 75 ЦПК України перекладачем може бути особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється цивільне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного чи письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими. Перекладач допускається ухвалою суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду. Участь перекладача, який володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими, є обов`язковою при розгляді справи, одним із учасників якої є особа з порушенням слуху. Кваліфікація такого перекладача підтверджується відповідним документом, виданим у порядку, встановленому законодавством. Перекладач зобов`язаний з`являтися до суду за його викликом, здійснювати повний і правильний переклад, посвідчувати правильність перекладу своїм підписом на процесуальних документах, що вручаються сторонам у перекладі на їхню рідну мову або мову, якою вони володіють. За відсутності заперечень учасників справи перекладач може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Перекладач має право задавати питання з метою уточнення перекладу, відмовитися від участі у цивільному процесі, якщо він не володіє достатніми знаннями мови, необхідними для перекладу, а також на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних із викликом до суду.

Встановлено, що з метою надання суду завірених апостилем перекладених на українську мову документів замовлено послуги бюро перекладів ТОВ «Бюро і перекладів ЕЛЛЕН», які оплачені ОСОБА_1 у загальній сумі 2427,00 грн., згідно рахунків на оплату від 29.05.2019 №574 та від 22.05.2019 №541

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що вимога про стягнення витрат по оплаті послуг бюро перекладів не підлягає задоволенню, оскільки вони не були заявлені у попередньому розрахунку судових витрат відповідно до положень ч.1 та 2 ст. 134 ЦПК України.

Стосовно заявленої вимоги про моральної шкоди, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Так, стаття 270 ЦПК України, встановлює вичерпний перелік підстав, за яких суд ухвалює додаткове судове рішення, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Стягнення моральної шкоди до переліку судових витрат не входить, а також зазначена позовна вимога не була заявлена позивачем у позові чи відповідачем у зустрічному позові, отже відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення з цього приводу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити частково заяву ОСОБА_1 про винесення додаткової постанови про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.137, 141, 270 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про винесення додаткової постанови про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» (; місцезнаходження: 03062, м. Київ, просп. Перемоги, буд. №67) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 209576 грн. 99 коп., судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 49000 грн. 00 коп..

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцятиднів.

Повний текст додаткової постанови складено «10» листопада 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк О.І. Сліпченко