Справа № 405/8700/18
Провадження №2/405/1510/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В.

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1 (приймає участь в режимі відеоконференції в Гайворонському районному суді Кіровоградської області),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Гайворонським районним судом Кіровоградської області в залі суду у м. Кропивницький цивільну справу № 405/8700/18 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області (м.Кропивницький, вул.Віктора Чміленка, 41), Державної казначейської служби України (м.Київ, вул.Бастіонна, буд.6) про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями та бездіяльністю працівників поліції, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому просив стягнути на його користь за рахунок державного бюджету (Державної Казначейської Служби України) завдану йому працівниками ГУНП України в Кіровоградській області при виконанні ними своїх службових повноважень, моральну (немайнову) шкоду в розмірі 40 000 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він, ОСОБА_1 , є інвалідом з дитинства 3-ої групи, в період з 2014 по 2018 роки, неодноразово звертався до Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області, із клопотаннями про проведення слідчих розшукових дій відповідно до вимог ст.ст. 220, 234, 236 КПК України у кримінальному провадженні за №0000783, внесеного до ЄРДР 31 серпня 2014 року за ч.1 ст.185 КК України, поряд з цим, слідчим Гайворонського ВП ГУ НП в Кіровоградській області Юрченком С.В. вчиняється навмисна тяганина, підробка протоколів допитів потерпілого, свідків та вчиняється свідома бездіяльність та навмисний саботаж, у не розслідуванні даного кримінального провадження та затягування щодо притягнення винних до кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, у зв`язку з чим він (позивач) змушений був звертатися до слідчого судді із скаргами на бездіяльність слідчого. Ухвали, які виносилися слідчим суддею про зобов`язання проведення слідчих (розшукових) дій, - не виконані, та слідчі дії, визначені в ухвалах слідчого судді, - не проведені. Зазначив, що вищевказана бездіяльність Гайворонського ВП ГУНП України в Кіровоградській області викликала в нього (позивача) моральні страждання, він був позбавлений можливості реалізувати свої вподобання та бажання, як звичайна людина, яка вела досить активний спосіб життя, що викликало моральні страждання, він (позивач) відчув себе ошуканим, що негативно позначилося на його психічному стані, змусило його нервувати та переживати. Крім того, протиправна бездіяльність відповідача спричинила порушення його звичного життєвого укладу, оскільки з`явилася необхідність відстоювати свої права у чисельних розглядах скарг у судах, витрачаючи на це багато часу. Відшкодування заподіяної шкоди визначив в сумі 40 000 грн., та вказана сума обумовлена глибиною його душевних страждань, він був змушений прикладати додаткових зусиль для організації та налагодженні звичайного режиму життя. Також зазначив, що друзі та знайомі від нього відвернулися, він став замкнутий, дратівливий та має порушення сну. Вказав, що станом на день звернення з даним позовом до суду відповідачем у добровільному порядку шкоди не усунуто, чим завдано йому, як потерпілій стороні, моральних страждань. Крім того, моральні страждання проявляються у відчутті відчаю, сорому, приниження, не довіри до правоохоронної системи та неможливістю продовжувати активне громадське життя. Посилається як на правову підставу обгрунтування позовних вимог на положення ст.ст. 8, 55, 56, 124 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 23, 1166, 1167, 1172, 1173, 1174, 1176 ЦК України, ст.19 Закону України «Про національну поліцію». Окрім того, зазначив попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які він, як позивач, поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи відповідно до вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України, і, зокрема, такі: проведення експертизи, оцінювання вартості скотини, викраденої у 2014 році, вартість якої 18 000 грн., збір доказів 1 000 грн., підготовка позовної заяви 1 000 грн., витрати часу 1 5000 грн., моральне та фізичне страждання 30 000 грн.

Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Представником відповідача ГУ НП в Кіровоградській області подано відзив на позов, зареєстрований судом 09 січня 2019 року за вх.№422, за яким вважає, що позов задоволенню не підлягає з тих підстав, що в позовній заяві позивач наполягає на тому, що слідчим СВ Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області Юрченком С.В. не виконуються ухвали слідчих суддів Гайворонського районного суду Кіровоградської області, якими зобов`язано зазначеного слідчого виконати ряд слідчих та розшукових дій, що є бездіяльністю, яка грубо порушує його (позивача) конституційні права, при цьому, до позову позивачем додано ухвали слідчих суддів Гайворонського районного суду кіровоградської області від 27.04.2018 року та від 22.12.2017 року про часткове задоволення скарг ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого під час досудового розслідування та зобов`язання слідчого СВ Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області Юрченка С.В. провести слідчі та розшукові дії по кримінальному провадженню №0000783, разом з тим, вказані судові рішення свідчать лише про те, що слідчого зобов`язано провести слідчі дії, а не визнано його бездіяльність неправомірною, протиправною чи незаконною. Крім того, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на бездіяльність Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області, вважаючи незаконним невиконання слідчим Юрченком С.В., слідчих дій з огляду на зобов`язання їх вчинити слідчим суддею, однак, вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Невиконання слідчим слідчих (розшукових) дій, на які посилався позивач та які розцінені ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дій при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Також зазначив, що жодна з перелічених у ч.2 ст.23 ЦК України обставин, при наявності яких відшкодовується моральна шкода (страждання позивача не пов`язані з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї, знищенням чи пошкодженням її майна, приниження честі та гідності, ділової репутації), у випадку із позивачем не мала місце. При цьому, виходячи з положень ст.ст.1166, 1167 ЦК України, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, тим самим, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Тим самим, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Ухвали слідчих суддів Гайворонського районного суду Кіровоградської області про часткове задоволення скарг ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого під час досудового розслідування, свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України, як про це помилково вважає позивач. Сам факт зобов`язання ухвалами слідчого судді про проведення слідчого експерименту та встановлення власника автомобіля ВАЗ -2103, д.н.з НОМЕР_1 з причепом не свідчить про протиправність дій слідчого СВ Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області Юрченка С.В., а тим більше ГУ НП в Кіровоградській області та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені ухвалами слідчих суддів. Таким чином, позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками Гайворонського ВП ГУНП В Кіровоградській області чи ГУ НП в Кіровоградській області моральної шкоди. Стосовно розрахунку позивачем суми моральної шкоди, представник відповідача у відзиві вказав на те, що моральні та фізичні страждання позивач оцінює в 30 000 грн, проте не довів та не надав докази наявності таких страждань та причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в їх заподіянні. Крім того, не надав доказів понесених витрат на підготовку позовної заяви та витрат на скарги слідчих суддів та написання звернень, скарг, клопотань, запитів. Позивачем до позову надано висновок товарознавчої експертизи від 10.05.2017 року, яка проведена на підставі постанови слідчого СВ Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області, за проведення якої позивач поніс витрати, проте вказане твердження позивача є безпідставним, адже дана експертиза призначалася та проводилася на підставі постанови слідчого СВ Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області, та доказів понесених витрат саме позивачем, - не надано.

З урахування викладеного представник позивача ГУ НП в Кіровоградській області просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди в розмірі 40 000 грн., завданої працівниками ГУНП в Кіровоградській області при виконанні ними службових обов`язків.

В свою чергу, позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив відповідача ГУ НП в Кіровоградській області, зареєстровану судом 25 січня 2019 року №1815, в якій позивач зазначив, що суб`єктом відповідальності в своєму позові він зазначив ГУ НП в Кіровоградській області, оскільки неправомірні дії та бездіяльність працівників РВ ГУНП Гайворонського району, а також ГУ НП в Кіровоградській області при розслідуванні справи № 0000783 від 31.08.2014 року протягом більш як чотири з половиною роки призвели до матеріальної та моральної шкоди, а так як держава в особі Державної казначейської служби України має відшкодовувати вище вказані збитки, то і вона (держава) також являється суб`єктом відповідальності. Крім ухвал, слідчих суддів Гайворонського районного суду Кіровоградської області він надав ряд клопотань, скарг, звернень, які доводять неправомірні дії та бездіяльність працівників поліції, зокрема слідчих СВ Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області Юрченка С.В. та ОСОБА_2 . Крім того, зазначив, що відносно слідчого ОСОБА_3 відкрито кримінальне провадження за № 0000109 від 08.08.2018 року за ч.1 ст.366 КК України, відносно слідчого ОСОБА_2 подано заяву про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України до Новоукраїнської місцевої прокуратури, яка була направлена за належністю начальнику УВБ в Кіровоградській області ДВБ НП України Матвієнку А.А. Більш того, рішенням Новоукраїнської місцевої прокуратури від 28.09.2018 року було усунуто слідчого СВ Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області Юрченка С.В. від здійснення досудового розслідування вищезазначеної справи. Прокурором Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_4 неодноразово вказувалося на незадовільне розслідування даної справи та надавалося розпорядження по проведенню розслідування. Крім того, він (позивач) також неодноразово скаржився на «Гарячу лінію» ГУНП в Кіровоградській області на незадовільне розслідування вказаної справи.

Крім того, на стадії підготовчого провадження у даній справі позивачем в порядку ч.2 ст.49 ЦПК України подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач ОСОБА_1 збільшив розмір моральної шкоди з 40 000 грн. до 200 000 грн., які просив стягнути з відповідачів та додатково на обґрунтування позовних вимог зазначив, що внаслідок протиправних дій та бездіяльності працівників поліції при розслідуванні кримінального провадження №0000783, внесеного до ЄРДР 30.08.2014 року за ч.1 ст.185 КК України їх навмисна тяганина, підробка документів, відвертий саботаж та затягування по притягненню осіб підозрюваних у вчиненні злочину до відповідальності призвели до погіршення стану здоров`я його позивача дружини ОСОБА_5 , та в подальшому до її лікування в Кіровоградському обласному онкологічному диспансері, що стало для нього та його сім`ї справжнім випробуванням та стресом впродовж останніх п`яти років, і до цього часу він та його сім`я не змогли повернутися до нормального ритму життя. Значні фінансові витрати на лікування та втрати через викрадення їх власності ввели сім`ю у скруту та борги, а лікування його дружини та періодичне обстеження ще треба продовжувати.

Ухвалою суду від 12 липня 2019 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 , який приймав участь в режимі відеоконференції в Гайворонському районному суді Кіровоградської області, під час судового розгляду справи позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог підтримав з підстав, зазначених в позові, просив позов задовольнити. При цьому, пояснив, що протягом п`яти років його скарга щодо викрадення великої рогатої худоби не розглядалася в Гайворонському райвідділі поліції, навмисно відбувається затягування проведення досудового розслідування, автомобіль, на якому було вивезено худобу, - не знайдено, не встановлено власника даного автомобіля, не допитано осіб, причетних до скоєння злочину.

Представник відповідача ГУ НП в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується отриманням судової повістки повноважним представником відповідача 14 травня 2020 року, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 18 травня 2020 року, причини неявки не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов на адресу суду на надходили.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , враховуючи заперечення проти позову представника відповідача ГУ НП у Кіровоградській області, викладені у відзиві на позов, дослідивши матеріали справи та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини сторін, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України, до яких, серед іншого, належить відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту заявлених в даній цивільній справі позовних вимог позивач ОСОБА_1 просить стягнути на його користь за рахунок державного бюджету зі спеціального рахунку Державної казначейської служби України у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн., яка (моральна шкода) заподіяна йому (позивачу) внаслідок бездіяльності працівниками ГУ НП в Кіровоградській області при досудовому розслідуванні кримінального провадження №0000783, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 серпня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Як на підстави позову позивач посилається на бездіяльність посадових осіб Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області при проведенні досудового розслідування кримінального провадження №0000783, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 серпня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України за його (позивача) заявою про вчинення злочину, безпідставне затягування строків досудового розслідування, не виконання ухвал слідчих суддів, за якими встановлено факт бездіяльності слідчих, не розглядом по суті його (позивача) як потерпілого в зазначеному кримінальному провадженні клопотань.

Вказав, що внаслідок бездіяльності Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області порушені його (позивача) конституційні права, він (позивач) почуває себе ошуканим, переживання та психологічний дискомфорт, емоційна напруга мали наслідком припинення активного громадського життя, необхідність відстоювати свої законні права та інтереси в судах шляхом звернення із скаргами до слідчого судді.

Судом також встановлено, що ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2017 року (справа №385/1738/17) скарга ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого під час досудового розслідування задоволена. Зобов`язано слідчого СВ Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області Юрченка С.В. провести наступні слідчі дії та розшукові заходи по кримінальному провадженні№0000783, а саме: провести слідчий експеримент за участю ОСОБА_1 як потерпілого по справі, по факту викрадення у нього телиці; допитати в якості свідків по справі: ОСОБА_6 (додатково), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (додатково); встановити власника автомобіля ВАЗ-2103, д/н НОМЕР_2 з причепом д/н НОМЕР_3 та інших осіб, які працювали у день крадіжки у Вільховецькому лісництві, та перевірити їх причетність до крадіжки; провести інші слідчі та розшукові заходи, направлені на встановлення осіб, що вчинили крадіжку телиці ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2018 року (справа №385/1738/17) за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого під час досудового розслідування скаргу задоволено частково. Зобов`язано слідчого Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області Юрченка С.В. провести наступні слідчі та розшукові заходи по кримінальному провадженні №0000783, а саме: провести слідчий експеримент за участю ОСОБА_1 як потерпілого по справі, по факту викрадення у нього телиці; встановити власника автомобіля ВАЗ-2103, д/н НОМЕР_2 з причепом д/н НОМЕР_3 та інших осіб, які працювали у день крадіжки у Вільховецькому лісництві, та перевірити їх причетність до крадіжки; провести інші слідчі та розшукові заходи, направлені на встановлення осіб, що вчинили крадіжку ВРХ ОСОБА_1 .

Тим самим, судом відзначається, що зазначені ухвали слідчих суддів були винесені за наслідками розгляду скарг ОСОБА_1 , яким оскаржувалися бездіяльність слідчих під час досудового розслідування кримінального провадження №0000783, внесеного до ЄРДР 31 серпня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Крім того, судом встановлено, що з відповідними скаргами щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінального провадження №0000783, внесеного до ЄРДР 31 серпня 2014 року за фактом таємного викрадення однорічної телиці за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, позивач ОСОБА_1 звертався також до Генеральної прокуратури України, та відповідно до інформації Новоукраїнської місцевої прокуратури від 28.09.2018 року за вих.№12-783-14 стан досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні розглянуто на оперативній нараді у заступника керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури, в ході якої визначено заходи щодо активізації досудового розслідування, зобов`язано процесуального прокурора у кримінальному провадженні надати письмові вказівки. Також повідомлено, що від здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000783 від 31 серпня 2014 року усунуто слідчого Юрченка С.В. та доручено здійснювати слідчому слідчого відділу Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області Смоковенко В.В.

Судом також встановлено, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000783 від 31 серпня 2014 року триває, винна особа не встановлена, та жодній особі не повідомлено про підозру.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 56 Конституції України передбачає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Крім того, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Положеннями зазначеної статті також визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови № 4 від 31.03.1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови).

З огляду на зазначене судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав бездіяльності посадових осіб Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області під час досудового розслідування кримінального провадження №0000783, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 серпня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України за заявою позивача ОСОБА_1 про вчинення злочину.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне, за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За викладених обставин, виходячи з заявлених позивачем підстав позову, суд приходить до висновку, що доводи позивача ОСОБА_1 про спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, переживаннях, викликаних неправомірною бездіяльністю посадовими особами Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області під час досудового розслідування кримінального провадження №0000783, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 серпня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, що в цілому мало негативні наслідки як для нього (позивача), так і для його родини, крім того, до даного часу порушено його (позивача) звичайний уклад життя, він постійно відволікається від повсякденного життя, з метою з`ясування про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні, що приносить йому психологічну напругу, хвилювання та негативні емоції, з тих підстав, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні не здійснюється, дієві заходи, направлені на належне досудове розслідування, не проводяться, - знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

При цьому, зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими та доведеними, та відповідачем ГУ НП в Кіровоградській області не спростовані.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, параграф 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При цьому, розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», факт заподіяння моральної шкоди пов`язується не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач ОСОБА_1 внаслідок неналежного досудового розслідування і бездіяльності посадових осіб Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області при розгляді його заяв та клопотань у кримінальному провадженні №0000783, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 серпня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, що стало підставою для звернення позивача із скаргами до слідчого судді на бездіяльність слідчого та їх (скарг) задоволення, враховуючи також, що позивач є інвалідом 3-ої групи з дитинства, та з дотриманням принципу розумності та справедливості, з огляду на істотність змін у звичайному житті позивача, суд прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, та відповідно, суд визначає розмір компенсації в сумі 5 000 грн., що підлягає стягненню на користь позивача із держави Україна шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у відшкодування моральної шкоди, приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України безпосереднє обслуговування державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України, при цьому, суд не покладає відповідальність за завдану позивачу шкоду безпосередньо на Державну казначейську службу України, а лише зобов`язує її, як уповноваженого на обслуговування державного бюджету орган, сплатити позивачу призначену компенсацію моральної шкоди за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі в частині судового збору за рахунок держави, враховуючи при цьому також, що позивачем не доведено шляхом подання суду належних доказів понесення ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, зазначених позивачем у позові витрат за проведення експертизи в розмірі 18 000 грн., збір доказів в розмірі 1 000 грн., підготовка позовної заяви в розмірі 1 000 грн. та витрати часу в розмірі 1 500 грн., на підставі чого підстави для стягнення зазначених витрат з відповідача, - відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями та бездіяльністю працівників поліції, - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , із Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова