Справа № 316/2989/20
Провадження № 2/316/925/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2020 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Бульби О.М.

за участю секретаря судового засідання Черкашиної О.О.

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду м.Енергодара, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу 316/2989/20 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

15.09.2020 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач, АТ КБ «ПриватБанк»), в особі свого представника Гребенюк Олександра Сергійовича (далі представник позивача), звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач) в якій зазначає наступне.

ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 27.11.2006 р. Відповідач, при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно заяви отримані відповідачем у письмовому вигляді, витяг з яких додається до позовної заяви, є формулярами та стандартними формами згідно яких обслуговувався відповідач. Отже, підписавши заяву між сторонами у відповідності до ст.634 ЦК України було укладено Договір про надання банківських послуг, на підставі якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додана до позовної заяви. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, номер та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, яка додана до позовної заяви. В подальшому розмір кредитного ліміт було збільшено, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах кредитного ліміту.

Відповідач своєчасно не надав Банку грошових коштів для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 15.07.2020 р., у відповідача склалась заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 11854,24 грн., яка складається з наступного: 8983,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 8983,80 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість по нарахованими відсотками; 2870,44 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 - нарахована пеня; 0,00 нарахована комісія.

Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.11.2006 р. у розмірі 11854,24 грн. станом на 15.07.2020 р. та судові витрати у розмірі 2102 грн. судового збору.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.09.2020 р. (а.с.61), враховуючи положення ст.274 ЦПК України, письмове клопотання представника позивача (а.с.7), справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідачу запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзив на позов по вказаній справі.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копія ухвали суду разом з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами була направлена відповідачу рекомендованим повідомленням через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.62) на адресу його зареєстрованого місця проживання/перебування, відповідно до даних інформаційної довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (а.с.60), яка співпадає з адресою місця проживання відповідача зазначеною позивачем у позовній заяві (а.с.2). Судове поштове відправлення на ім`я відповідача повернулося на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.64).

Відповідачем не надано до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотань або заяв про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін або про відкладення слухання справи, а також відзиву чи заперечень на позовну заяву.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» про розгляд справи судом повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення через відділення поштового зв`язка «Укрпошта» (а.с.63). Представник позивача, в окремому письмовому клопотанні, яке було подано разом з позовною заявою, підтримує позовні вимоги в повному обсязі з зазначенням про наявність усіх необхідних доказів в матеріалах справи, просить розглянути справу без участі представника позивача (а.с.5). Клопотань або заяв про скасування розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивачем до суду не надавалось

Враховуючи зазначене, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження визначеного ухвалою суду, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень ч.3 ст.83 ЦПК України, сторони повинні надати суду докази.

Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 статті 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, якими, зокрема є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України, визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1049 ЦПК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановлено, що 23.11.2006 р. відповідач ОСОБА_1 підписав Заяву б/н (а.с.39-39зворот) (далі Заява б/н від 23.11.2006 р.), у змісті якої, а саме: в розділі «Банківські послуги», крім типу картки «Дебетна карта» - «зарплатна», також зазначено про отримання кредитної карти: тип карти: НОМЕР_1 , валюта - гривня, кредитний ліміт фінансовий, сума кредитного ліміту 250 грн., базова процентна ставка: 36 процентів з розрахунку 360 днів на рік; Строк дії кредитного ліміту: відповідає строку дії карти; Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості; Погашення заборгованості по Кредитному ліміту може проводитись як шляхом внесення коштів на карту Клієнта так і шляхом списання Банком коштів з Дебетної карти (а.с.39зворот). Відповідно до першого рядку Довідки про видачу кредитних карток 1 та 2 стовпчика «номер картки» та «дата відкриття» (а.с.38) та другого рядку Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на Правитель Є.М. «Старт карткового рахунку» (а.с.37), у сукупності з даними зазначеними в розділі Заяви б/н від 23.11.2006 р.: «Відмітки Банку», посвідченого підписом працівника Банку (а.с.39зворот), встановлено, що датою відкриття відповідачу позивачем кредитного рахунку: НОМЕР_2 вказано: 27.11.2006 р.

З зазначеного вбачається, що сторони 23.11.2006 р. домовились про те, що позивач видає відповідачу кредитну картку, з 27.11.2006 р. позивач відкриває відповідачу кредитний рахунок із встановлення на нього суми кредитного ліміту, за базовою процентною ставкою - 36 процентів з розрахунку 360 днів на рік з зобов`язанням відповідача щодо повернення коштів кредитного рахунку, у строк дії карти.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Тобто, саме 23.11.2006 р. на підставі зазначеної Заяви б/н від 23.11.2006 р. між сторонами було укладено кредитний договір за умов вказаних у зазначеній Заяві.

Щодо посилань сторони позивача на те, що за правилами ст.634 ЦК України формулярами та стандартними формами укладеного між сторонами кредитного договору є «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», витяги з яких додано до позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно частини 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) зроблено висновок, зокрема про те, що згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Дійсно, в Заяві б/н від 23.11.2006 р. розділі «Банківські послуги», міститься посилання на те, що відповідач ознайомлений і згодний, у тому числі, з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», та надає згоду з тим, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Разом з тим, в Заяві б/н від 23.11.2006 р. не міститься посилань на те, що це за «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку» (дата їх затвердження, номер наказу, тощо), як і не містить даних, що складовою даної Заяви б/н від 23.11.2006 р. є «Умови та правила надання банківських послуг», Витяг з яких додано до матеріалів позову (а.с.40-45зворот) який, як зазначає представник позивача, затверджено з наказом банку що додається (а.с.46-49), а отже неможливо вважати, що додані позивачем до справи витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», розумів відповідач, ознайомлювався і погоджувався з ними, підписуючи Заяву б/н від 23.11.2006 р., якою відповідачу крім кредитного, відкрито і зарплатний рахунок, а також те, що вказані у Заяві документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, взагалі містили зазначені в них умови. Крім того, слід зазначити, що і самі «Умови та правила надання банківських послуг», витяг з яких додано до матеріалів позову (а.с.40-45зворот) не містить та не передбачають можливості їх підписання позичальником (відповідачем по справі), дати підписання та інших даних які б ідентифікували особу відповідача та його згоду із зазначеними в цьому документі умовами і правилами надання банківських послуг, в даному випадку з кредитування, у тому числі і визначених ними обов`язків та відповідальності відповідача перед позивачем.

Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом у постанові від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), Умови та Правила надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування (що зазначено і Верховним Судом України в постанові від 11.03.2015 р., провадження №6-16цс15).

Наявності в матеріалах справи «ТарифівБанку», про які зазначено представником у змісті позову (а.с.2зворот) та які, як вказано представником, є складовою підписаної відповідачем Заяви судом не встановлено.

Додані стороною позивача до матеріалів позову: Розрахунки заборгованості (а.с.8-26зворот), Банківська виписка (а.с.27-36), Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача (а.с.37), Довідка про надання кредитних карток (а.с.38) ні містять і не передбачають умов кредитного договору та посилань на те, що складовою цих документів є будь-які «Умови та правила надання банківських послуг» чи «Тарифи банку» за якими обслуговуються кредитні рахунки.

А отже неможна вважати складовою кредитного договору укладеного між сторонами «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку», про які зазначає позивач у змісті позову та ті «Умови та правила надання банківських послуг», які додає до позовної заяви.

Враховуючи зазначене є безпідставним посилання позивача на правила встановлені частиною 1 статті 634 ЦК України, щодо того, що формулярами та стандартними формами укладеного з відповідачем кредитного договору є «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», оскільки, в даному випадку, їх застосування є неможливим за зазначеного вище.

Отже, єдиними умовами укладеного між сторонами 23.11.2006 р. кредитного договору, за якими обслуговується кредитний рахунок відкритий 27.11.2006 р. на ім`я відповідача за виданими йому по цьому рахунку кредитними картками є ті умови, які містяться в Заяві б/н від 23.11.2006 р. в розділі «Банківські послуги» - «кредитна карта», які своїми підписами посвідчили як відповідач так і представник установи Банку позивача, про які судом зазначено вище.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми заборгованості яка, як зазначає представник позивача, склалась станом на 15.07.2020 р., за укладеним між сторонами кредитним договором, в загальному розмірі 11854,24 грн., який фактично складається з наступного: 8983,80 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту та 2870,44 грн. заборгованості за простроченими відсотками, суд дійшов наступного.

З даних Банківської виписки (а.с.27-36) та Розрахунків заборгованості (а.с.8-26зворот) - судом встановлено фактичне користування відповідачем кредитними коштами по відкритому на його ім`я кредитному рахунку, здійснення операцій з повернення використаних кредитних коштів, а також проведення позивачем нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами в розмірі зазначеному у Заяві б/н від 23.11.2006 р. за процентною ставкою 36% із розрахунку 360 днів на рік.

Разом з тим, з наявних у суду матеріалів не встановлено, що відповідачем у повному обсязі повернуто на користь позивача використані кредитні кошти та сплачено у повному обсязі нараховані проценти за користування кредитними грошима, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення з відповідача на користь позивача розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками в загальній сумі 11854,24 грн. підлягає задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення від 13.08.2020 р. позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду в розмірі 2102 грн. (а.с.1).

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, сплачений позивачем розмір судового збору в сумі 2102 грн. підлягає розподілу шляхом його стягнення з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 83, 89, 95, 131, 141, 223, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах.№ НОМЕР_4 , МФО: 305299) суму заборгованості за кредитним договором станом на 15.07.2020 р. в загальному розмірі 11854 (одинадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 24 копійки, яка складається з наступного: заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 8983 (вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят три) гривні 80 копійок та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 2870 (дві тисячі вісімсот сімдесят) гривень 44 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах.№ НОМЕР_4 , МФО: 305299) судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Бульба