Провадження № 2/359/74/2020
Справа № 359/7771/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі Степаненко А.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області Громадська організація «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «ВИШЕНЬКИ», ОСОБА_5 , про визнання договору дійсним,-

В С Т А Н О В И В :

04.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про визнання дійсним, укладеного 17 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також земельної ділянки, наданої для ведення садівництва, що розташовані на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, Громадська організація «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки», по АДРЕСА_1 . (т.1 а.с. 1-3).

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є членом садівничого товариства «Вишеньки», що розташоване на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, де має приватизовану земельну ділянку на якій збудував садовий будинок, де мешкає на даний час. Суміжним землекористувачем була ОСОБА_6 , яка також на власній земельній ділянці збудувала садовий житловий будинок. Протягом 2014 року ОСОБА_6 неодноразово зверталася до нього із проханням купити у неї садовий будинок із земельною ділянкою. Таке своє бажання вона пояснювала тим, що рідко користується цим будинком, не має бажання та здоров`я обробляти присадибну ділянку, повідомляла, що володіє квартирою у м. Київ, де проводить більшість часу. Також повідомляла про те, що є пенсіонеркою і коштів на утримання обох об`єктів нерухомого майна у неї не вистачало. Зазначив, що спочатку вів не погоджувався, відмовлявся, проте все ж таки зважився на цю купівлю. Звернувшись до нотаріуса з проханням посвідчити договір купівлі-продажу, їм було відмовлено у зв`язку з відсутністю у земельної ділянки, що належала ОСОБА_6 на підставі державного акту старого зразку, кадастрового номеру. Також вказав, що ОСОБА_6 наполягла на тому щоб вони уклали договір у простій письмовій формі із подальшим його нотаріальним посвідченням. Зазначив, що погодився, у зв`язку з чим 17 жовтня 2014 року вони уклали договір купівлі-продажу цієї садиби. Відповідно до умов договору ОСОБА_6 продала, а позивач купив належний їй недобудований житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,05 га. надану для садівництва, що розташовані на території ГО «Об`єднання громадян Садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки». Відповідно до умов договору у момент підписання договору купівлі-продажу він сплатив ОСОБА_6 за придбаний будинок та земельну ділянку 14000 доларів США, а ОСОБА_6 , у свою чергу, того ж дня передала позивачу усі документи, ключі від будинку та огорожі, свою членську книжку та заяву, адресовану голові садівничого товариства, про виключення її з членів товариства. При цьому були присутні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. З огляду на відсутність кадастрового номеру земельної ділянки, пунктом 2 договору купівлі-продажу ОСОБА_6 взяла на себе зобов`язання зареєструвати її у Державному земельному кадастрі після чого у позивача виникав обов`язок доплатити їй ще 1000 доларів США. Як стверджує позивач, свої зобов`язання з передачі продавцю коштів за будинок та земельну ділянку він виконав, що підтверджується розпискою від 17.10.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_6 отримала від нього кошти у сумі 14000 доларів США за проданий нею будинок та земельну ділянку. ОСОБА_6 , у свою чергу, також виконала взяті на себе зобов`язання у частині передачі позивачу ключів від будинку, правовстановлюючих документів на майно, членських книжок та заяви про вихід з членства у товаристві. Також зазначив, що у зв`язку з хворобою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, не встигнувши оформити документацію із присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру та реєстрації її у Державному земельному кадастрі, що завадило їм звернутися до нотаріуса з метою нотаріального посвідчення договору. Просив позов задовольнити. посилаючись на вимоги ст.ст.220,657 ЦК України та з огляду на фактичні обставини, з яких вбачається, що між ними дійсно укладено договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку та земельної ділянки, на виконання якого він передав продавцю ОСОБА_6 кошти, а остання передала йому усі документи та ключі від будинку, звільнила будинок від своїх речей, та починаючи з 17.10.2014 року він користується житловим будинком, зробив у ньому ремонт, обробляє присадибну земельну ділянку.

Ухвалою від 09 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до попереднього судового засідання. В якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Громадську організацію «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» ( т.1 а.с.29).

15.11.2017 ГО Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» подано письмові заперечення на позовну заву про визнання договору дійсним, за змістом яких просили відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову та зазначили наступне. 14.06.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в ГО «ОГС МСТ «ВИШЕНЬКИ» та садове товариство «Дніпро-81», яке є частиною ГО «ОГС МСТ «ВИШЕНЬКИ», з заявою про надання членської книжки члена СТ «ДНІПРО-81», у зв`язку з придбанням неприватизованої земельної ділянки по АДРЕСА_1 у ОСОБА_6 , яка на той час вже більш ніж два роки, як померла, а саме: 15.12.2014 року. Тоді ж ОСОБА_1 було роз`яснено, що вищевказана земельна ділянка приватизована, на неї є державний акт на право приватної власності на землю Серія IV - КВ № 112027 і подана ним угода, а не договір купівлі-продажу, як він вказав у позивній заяві, нотаріально не завірені, щоб підтвердити купівлю вказаної земельної ділянки він повинен жадати нотаріально завірені нотаріусом документи. На що він відповів, що ця земельна ділянка не приватизована і нотаріального завірення у нотаріуса не потребує, а в позовній заяві він вказав, що звертався до нотаріуса і той йому відмовив. Також, позивачу було доведено, що на вищевказану земельну ділянку ОСОБА_6 є спадкоємець її онук ОСОБА_3 . Заповіт складений 11.05.2011 року. В ньому вказано, що на той момент ОСОБА_6 була хвора і не могла власноруч підписувати документи. У присутності нотаріуса та свідків за особистим проханням заповідача заповіт був підписаний іншою особою ОСОБА_9 . Також, вказали, що до заяви 14.06.2017р. ОСОБА_1 були надані наступні документи, а саме: копія угоди від 17.10.2014р., копія розписки в отриманні грошей; копія переданих ОСОБА_6 купюр грошей; копія членської книжки садовода ОСОБА_6 ; заява на вихід ОСОБА_6 з членів СТ «ДНІПРО-81»; заява на вступ ОСОБА_1 до членів СТ «ДНІГІРО-81». Звертають увагу суду на те, що надані документи підписані не ОСОБА_6 , адже, як вбачається із наданого суду Заповіту від 11.05.2011р., зареєстрованого в реєстрі за №1088, ОСОБА_6 не мала змоги, починаючи з травня 2011р. підписувати та/або писати документи власноруч. Отже дана обставина є свідченням того, що ОСОБА_6 не підписувала жодного вище вказаного документу та не отримувала жодних коштів, тобто всі вони є недійсними. Також звертають увагу суду на той факт, що подана 14.06.2017 року до ГО «ОГС МСТ «ВИШЕНЬКИ» Угода від 17.10.2014р. не містила жодних дописок «від руки», як це вбачається в поданій до суду Угоді від 17.10.2014р., тобто в Угоді від 17.10.2014р, наданій до ГО «ОГС МСТ «ВИШЕНЬКИ» не було дописано «Підписи сторін угоди купівлі-продажу земельної ділянки і недобудованого садового будинку поставлені в нашій присутності... підпис.. ОСОБА_23.. підпис.. ОСОБА_10 », як дописано в Угоді від 17.10.2014р., поданій до суду. Зазначили, що зважаючи на це, можна зробити висновок про те, що ці документі є підробленими, незаконними та недійсними. Також звертають увагу суду, що місце підписання угоди, яку позивач просить визнати дійсною, вказано МСТ «ВИШЕНЬКИ», але жодний із голів, садового товариства «ДНІПРО-81» ОСОБА_24 і ГО «ОГС МСТ «ВИШЕНЬКИ» ОСОБА_11 , які постійно проживають на Масиві не були запрошені в якості понятих (свідків). Свідками виявились рідні позивача та невідома особа, сусіди теж не були присутні при складанні «Угоди», написанні «розписки» та інших документів. Дана угода не тільки не була завірена нотаріально або іншою уповноваженою на те особою, але і відсутні паспортні дані, як покупця і продавця, так і свідків цього «дійства» і всі підписи завірені особистою печаткою позивача, яка не є офіційною. Вважають, що позивачем не доведений той факт, що ОСОБА_6 ухилялась від нотаріального свідчення правочину, тобто Угоди від 17.10.2014р.. Все вищезгадане побудило в них недовіру і підозру про намір незаконного заволодіння цинком та земельною ділянкою, власником яких була ОСОБА_6 . Звертають увагу суду також і на те, що до Прокуратури Київської області було надіслане звернення ОСОБА_12 (вихідний №57 від 10.09.2017р.) з метою перевірки законності підстав, відповідно до яких ОСОБА_1 зайняв будинок АДРЕСА_2 , який лежав померлій ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 20.11.2017, занесеною до журналу судового зсідання, було задоволено заяву ОСОБА_3 та залучено його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (т.1 а.с.59-60).

06.12.2017 ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Устенко М.В., до суду подані письмові заперечення в задоволенні позовних вимог (т.1 а.с.70-73). За змістом поданих заперечень, ОСОБА_3 постив в задоволенні позову відмовити, зазначив наступне. в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що відсутні докази укладення договору купівлі-продажу, який не посвідчений нотаріусом, а тому є нікчемним. Зазначив, що ОСОБА_6 до смерті тісно спілкувалась та підтримувала стосунки зі своїм онуком ОСОБА_3 та про продаж дачної ділянки з дачним будинком ніколи йому не говорила, факту купівлі-продажу вказаного майна не було. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла та залишила після своєї смерті заповіт від 11 травня 2011 року, що зареєстрований в реєстрі №1088, яким все її майно, де б воно не було і з чого воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3 . Позивач достеменно знав про існування заповіту, так як неодноразово спілкувався з ним з приводу майна, а саме будинку та ділянки землі, хоча при спілкуванні представився (посередником) пропонував допомогти продати ділянку, за що візьме гроші в сумі 1000 доларів США, а вже при наступній зустрічі заявив, що він купив у ОСОБА_6 дачну ділянку з будинком і що ніби то має докази цього. Жодних доказів йому як спадкоємцю не пред`явив. Звернув увагу, що сільська рада не може бути відповідачем у даній справі. Також зазначив, що ОСОБА_6 не розповіла, що продала дачний будинок, та перед смертю в неї не появились гроші в сумі 14000 доларів, також не прийшла до голови дачного товариства і не повідомила, що продає будинок сусіду чи комусь іншому. До того ж ОСОБА_6 перед смертю сильно хворіла і підпис на розписці сильно відрізняється від підписів, які вона ставила в книжці при отриманні пенсії, а тому можна стверджувати, що підпис від імені ОСОБА_6 в розписці виконаний не нею а іншою особою - тобто підроблений. Зазначає, що окрім договору купівлі-продажу законом передбачено договір задатку чи інші форми договорів, що є гарантією того, що власник не продасть майно іншому чи не підвищить ціну. А також зазначені в розписці особи не можуть виступати свідками, так як є родичами позивача, а тому є зацікавленими особами. Зазначає, що не було складено нотаріально-завіреного договору, а тому він є нечинним, а також, що дачний будинок не введений в експлуатацію і не може бути предметом договору купівлі-продажу. Тому укладений 17 жовтня 2014 року договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також земельної ділянки, наданої для ведення садівництва, що розташовані на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, Київської області, не території громадської організації «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств Вишеньки»», по АДРЕСА_1 не є договором купівлі-продажу і не може бути визнаний судом як такий, що був укладений. Вказує, що позивач ніяким чином не звернувся до родичів померлої про відшкодування зазначених в розисці коштів, хоч згідно вимог ч.2-4 ст. 1281 ЦК кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Однак кредитор цього не зробив тому фактично втратив право на вимогу.

Ухвалою від 07 грудня 2017 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_3 адвоката Устенка І.О. та витребувано з Київської міської клінічної лікарні №3 (м.Київ, вул.П.Запорожця, 26) відомості про те, скільки разів та з яким діагнозом протягом трьох років перед смертю, в період 2011-2014 років, проходила лікування померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_3 (т.1 а.с.81).

Ухвалою від 17 травня 2018 року було задоволено клопотання третьої особи ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 та призначено по даній цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, зупинено провадження у справі (т.1 а.с.136-138).

Ухвалою від 04 березня 2019 року поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (т.1 а.с.173).

Ухвалою суду від 19 червня 2019 року, занесеної до протоколу судового засідання, витребувано з Бориспільської міської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Київські області витяг зі Спадкового реєстру про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.197).

Ухвалою суду від 18 липня 2019 року витребувано від Десятої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи (номер у нотаріуса №717-2015), відкритої щодо майна померлої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті - м.Київ (т.1 а.с.201-202).

Ухвалою суду від 18 липня 2019 року витребувано від Десятої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи (номер у нотаріуса №717-2015), відкритої щодо майна померлої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті - м.Київ (т.1 а.с.201-202).

Ухвалою суду від 19 серпня 2019 року, занесеної до протоколу судового засідання, замінено неналежного відповідача Гнідинську сільську раду Бориспільського району Київської області на спадкоємця померлої ОСОБА_6 - ОСОБА_3 , а також залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 (т.1 а.с.253).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Власенко С.П. позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити. Позивач надав суду пояснення відповідно до викладеним в позовній заяві обставинам.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Устенко І.О. проти задоволення позову заперечували з наведених у запереченнях підстав.

Третя особа ОСОБА_5 , а також представники третіх осіб Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області та ГО «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «ВИШЕНЬКИ» в призначені судові засідання до суду не з`явились, повідомлялись належним чином. Згідно з направленими до суду письмовими клопотаннями Гнідинська сільська рада просила розглянути справу без участі їх представника заперечень та пояснень по суті позову не подала.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові заперечення, двічі допитавши свідка ОСОБА_13 , дослідивши матеріали справи, надані сторонами оригінали документів, витребувану судом копію спадкової справи №717/2015, відкритої після померлої ОСОБА_6 , суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є членом Садового товариства «Дніпро-81», ділянка № НОМЕР_1 , що підтверджується членською книжкою садовода (т.1 а.с.9).

Позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0509 га, кадастровий номер:04:001:1173, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, СТ «Дніпро-1», масив СТ «Вишеньки», що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯК №237057, виданим 21.012.2012 та зареєстрованим 11 серпня 2011 року в Книзі записів державних актів на право власності на землю та направо постійного користування землею, договорів оренди землі за №06929 (т.1 а.с.8).

На вказаній земельній ділянці згідно з даними Технічного паспорта на садовий будинок, виготовленого 10.02.2011 року, побудовано садовий будинок 2003 року побудови (т.1 а.с.20-22).

Встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була членом Садового товариства «Дніпро-81», ділянка № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , що також підтверджується членською книжкою садовода, оригінал якої зберігається у позивача (т.1 а.с.10).

Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю Серія IV-KB №112027 10 червня 1998 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №158, ОСОБА_6 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,050 га, розташована в Садовому товаристві «Вишеньки» Бориспільського району, цільове призначення - для садівництва. Оригінал Державного акту зберігається у відповідача ОСОБА_3 та був наданий суду для огляду (т.1 а.с.7).

Згідно з Технічним паспортом на садовий (дачний) будинок АДРЕСА_2 , ГО «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки», виготовленим 25.09.2017 ПП «Приват-Інвеста» техніком з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_14 на замовлення позивача ОСОБА_1 , на земельній ділянці за вказаною адресою побудований садовий (дачний) будинок 1984 року побудови, загальною площею 90,7 кв.м. (т.1 а.с.13-18).

Дані факти відповідачем та третіми особами не оспорюються.

Згідно з письмовими запереченнями ГО Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «ВИШЕНЬКИ», СТ «Дніпро-81» є частиною вказаного громадського об`єднання (т.1 а.с.35-37).

Як підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , та не заперечується відповідачем, позивач та ОСОБА_6 були сусідами по дачним ділянкам, та, як вбачається з вищевказаних Державних актів на право власності на землю, у позивача та у ОСОБА_6 є спільні суміжні землекористувачі (землевласники) ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла у віці 83 років у м.Києві, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 від 16 грудня 2014 року (т.1 а.с.211).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яку згідно з поданою заявою від 11 червня 2015 року прийняв її син ОСОБА_5 , третя особа у справі (т.1 а.с.210), а також згідно із заявою від 24 травня 2018 року, поданою на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 16 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, прийняв її онук ОСОБА_3 , відповідач у справі (т1 а.с.236-239,240).

На випадок своєї смерті ОСОБА_6 склала і нотаріально посвідчила заповіт від 11 травня 2011 року, реєстровий №1088, яким зробила розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла - ОСОБА_3 (т.1 а.с.77, 227-228). Наведене також підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 11.05.2011 року (т.1 а.с.78).

За змістом заповіту, складеного загальноприйнятими технічними засобами, він посвідчений в присутності двох свідків та у зв`язку зі станом здоров`я ОСОБА_6 за її дорученням та у присутності нотаріуса підписаний ОСОБА_9 у м.Васильків Київської області.

Водночас, як вбачається із відповіді Київської міської клінічної лікарні №3, наданої на запит суду від 07.12.2017, повідомлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 , у період 2011-2014 років в Київській міській клінічній лікарні №3 на стаціонарному лікуванні не перебувала (т.1 а.с.89).

Жодних інших належних і допустимих доказів щодо стану здоров`я ОСОБА_6 на момент укладення зазначених позивачем письмових документів : угоди та розписок від 17.10.2014, суду надано не було.

З показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_6 не була позбавлена фізичної можливості самостійно пересуватись та спілкуватись, та станом на 2013 рік висловлювала бажання продати садовий будинок та земельну ділянку в СТ «Дніпро-81» у зв`язку з чим звернулась до ОСОБА_1 за допомогою у їх продажу.

Як стверджує позивач 17 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також земельної ділянки, наданої для ведення садівництва, що розташовані на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, Громадська організація «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки», по АДРЕСА_1 .

За змістом ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.4 цієї статті дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у ст.203 ЦК України. Зокрема, ч.ч.1-5 вказаної статті закріплено наступне.

З міст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, відповідно до вимог ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 657 Цивільного кодексу України в редакції Закону N 2756-VI від 2 грудня 2010 року, який набрав чинності з 01.01.2011 року, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За змістом ч.1 ст.220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з вимогами ч.2 цієї статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 336/679/17-ц, провадження № 61-24753св18, однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Так, на підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу, позивачем надано: письмову Угоду від 17.10.2014, розписку від 17.10.2014 та Перелік (мовою оригіналу) «Номера купюр, переданных ОСОБА_17 согласно расписки», оригінали яких були надані суду для огляду, а також надавались на дослідження експертам для проведення судової почеркознавчої експертизи (т.1 а.с.4,5,6).

Згідно з Висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 18.02.2019 №12138-12140/18-32 (т.1 а.с.165-171) встановлено, що підписи від імені ОСОБА_6 , які містяться у графі «Підписи: у рідку «Продавець ОСОБА_18 » в угоді від 17.10.2014, яка підписана від імені продавця ОСОБА_18 та покупця - ОСОБА_26; у графі «Підписи: у рядку « Отримала: ОСОБА_25 » у розписці ОСОБА_6 про отримання коштів від 17.10.2014; у графі «Підписи: у рядку «Приняла: (ОСОБА_18)» у переліку номерів купюр ОСОБА_6 , - виконані письмовим приладдям, а саме кульковою ручкою. Будь-яких слідів попередньої підготовки виконання досліджуваних підписів (перетискання, підготовка олівцем, сліди копіювального паперу та ін.), а також слідів його виконання за допомогою технічних засобів не виявлено. Підписи виконані ОСОБА_6 .

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що 17 жовтня 2014 року в СТ «Вишеньки» між продавцем ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_1 , позивачем у справі, була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу вищевказаних недобудованого дачного будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_4 , на підтвердження якої ними було складено ряд письмових документів, а також вчинено дії, щодо виконання досягнутої домовленості.

Так, згідно з Розпискою від 17.10.2014 ОСОБА_6 підтвердила, що «..отримала від ОСОБА_1 в присутності понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за проданий мною ОСОБА_1 недобудований дачний будинок з земельною ділянкою, металевим парканом з 4-х боків і цегельним туалетом 14(чотирнадцять) тисяч доларів США» (т.1 а.с.5).

У зв`язку з цим було складено позивачем та підписано позивачем та ОСОБА_6 . Перелік «Номера купюр, переданных ОСОБА_17 согласно расписки» в кількості купюр 140шт (т.1 а.с.6).

Крім того, За змістом укладеної Угоди від 17.10.2014 зазначено: «Між продавцем не приватизованого дачного будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та покупцем дачного будинку ОСОБА_1 уклали цю угоду про те, що 1.Продавець перелає покупцю дачного будинку членську книжку садовода,заяву про вихід зі складу садівничого товариства «Дніпро-81», ключ від будинку та огорожі після сплати покупцем суми по домовленості. 2. Продавець переоформляє своє членство в садівничому товаристві, приватизую земельну ділянку, після чого покупець до виплачує продавцю 1(одну) тисячу доларів США. 3.Продацець гарантує те, що спадкоємця на дачний будинок немає і не буде. Ним стає покупець дачного будинку ОСОБА_1 ».

За змістом ч.1, 2 ст.2017 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Отже, сам факт складання сторонами договору декількох письмових документів на підтвердження його укладення, не суперечить чинному законодавству. Не суперечить вимогам чинного законодавства і та обставина, що документи виготовлені з використанням загальноприйнятих технічних засобів. Факт їх підписання сторонами договору повністю визнаний позивачем ОСОБА_1 та підтверджений висновком судово-почеркознавчої експертизи.

Та обставина, що застереження на Угоді від 17.10.2014 про те, що підписи сторін угоди купівлі-продажу земельної ділянки і недобудованого садового будинку поставлені в присутності свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_20 не в день її складання, а пізніше, як визнано позивачем, та як вбачається з долученої ним копії угоди, яка була подана до ГО «ОГС МСТ Вишеньки» (т.1 а.с.4,42), не спростовує вищенаведених висновків суду та не свідчить про фальсифікацію тексту угоди, оскільки в розписці від 17.10.2014 , складеної від імені ОСОБА_6 зазначено, що кошти за проданий нею ОСОБА_1 недобудований дачний будинок з земельною ділянкою вона отримала в присутності цих свідків (т.1 а.с.5).

Суд також враховує, що відповідно до вимог ч.1,3 та 4 ст.213 Цивільного кодексу України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи зміст вищевказаної угоди та розписки, датованих 17.10.2014, суд дійшов переконання, що вони повністю підтверджують волю ОСОБА_6 розпорядитися своїм садовим(дачним) будинком АДРЕСА_5 та земельною ділянкою (площею 0,05га), що знаходяться в Садовому товаристві «Дніпро-81» (яке входить до складу (ГО «ОГС МСТ «Вишеньки») по АДРЕСА_2 (Гірська сільська рада, Бориспільський район Київської області), а саме передати їх у власність покупцю ОСОБА_1 за обумовлену ним плату 14000(чотирнадцять тисяч) доларів США з доплатою 1000 (одна тисяча) доларів США.

На виконання цієї домовленості, позивач (покупець) ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_6 (продавець) отримала кошти в сумі 14000(чотирнадцять тисяч) доларів США, що підтверджується письмовою розпискою, підписаною ОСОБА_6 , а також ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_21 отримав членську книжку садівника на ім`я ОСОБА_6 , оригінал якої був наданий позивачем суду для огляду, а також заяву ОСОБА_6 про вихід зі складу садівничого товариства «Дніпро-81» від 17.10.2020, яку в подальшому було подано позивачем до ГО «ОГС МСТ «Вишеньки» (т.1 а.с.38.47), та ключі від будинку та огорожі, що підтверджується змістом самої Угоди (т.1 а.с.4). Крім того, та обставина, що позивач мав ключі від садового будинку, що належав ОСОБА_6 , відповідачем не оспорюється.

Та обставина, що в угоді зазначено про приватизацію земельної ділянки продавцем, в той час, як фактично ОСОБА_6 приватизувала вказану земельну ділянку у 1998 році, підтвердженням чого є виданий на її ім`я Державний акт на право приватної власності на землю Серія IV-KB №112027 (т.1 а.с.7), не спростовує висновків суду щодо визначеного сторонами предмету договору, а саме, що предметом купівлі-продажу були незакінчений будівництвом садовий (дачний)будинок з господарськими будівлями і спорудами, як невід`ємною його частиною, та земельна ділянка, надана для ведення садівництва, що розташовані на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, Громадська організація «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки», по АДРЕСА_1 , - оскільки саме ця адреса їх розташування зазначена в Угоді від 17.10.2014 (т.1 а.с. 4).

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не тільки домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, що підтверджується письмовими доказами, а також відбулося часткове виконання договору (передані кошти, а також ключі від садового будинку, членська книжка садівника ОСОБА_6 та її заява про вихід із СТ).

Будь-яких належних і допустимих доказів того, що надані позивачем на підтвердження укладеного договору купівлі-продажу письмові докази були ним підроблені, а викладена у досліджених письмових доказах воля померлої ОСОБА_6 не відповідала її справжній волі та її волевиявлення не було добровільним, суду надано не було та не зазначені джерела їх здобуття.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла і таким чином ухилилася від нотаріального посвідчення договору, для чого, як стверджував позивач, мала замовити та виготовити технічну документацію для присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці для її подальшої державної реєстрації.

Пояснення позивача ОСОБА_1 про отримане від нотаріуса роз`яснення щодо необхідності кадастрового номеру земельної ділянки для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, відповідає вимогам пункту 3.3 Глава 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого 22 лютого 2012 року за №282/20595 (в редакції наказу Міністерства юстиції № 888/5 від 15.05.2013), за змістом якого, при посвідченні договору про відчуження земельної ділянки як самостійного об`єкта цивільних правовідносин нотаріус витребовує витяг з Державного земельного кадастру.

Отже, наведене свідчить, що станом на 17.10.2014 сторони договору з об`єктивних причин, у зв`язку з відсутністю присвоєного кадастрового номеру належній ОСОБА_6 земельній ділянці не могли нотаріально посвідчити укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Суд відкидає заперечення відповідач та його представника, що садовий (дачний) будинок не міг бути відчужений ОСОБА_6 , оскільки відповідно до п.49 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно», затвердженого Постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року №868, що був чинний на момент укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки, було визначено, що, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового,дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Крім того, п.1.2 Глава 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у разі коли державну реєстрацію права власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, право власності підтверджується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.

Сам факт відсутності державної реєстрації права власності на зазначений садовий (дачний) будинок не спростовує того факту, що ОСОБА_6 , яка на момент укладення договору з позивачем була власником земельної ділянки з цільовим призначенням - для садівництва по АДРЕСА_1 , на якій цей будинок був побудований у до 1992 року, набула право власності на цей судовий (дачний) будинок та обов`язок його зареєструвати у вищевказаному порядку. А отже, не була позбавлена права і можливості розпорядитись належним їй на праві власності нерухомим майном.

Зважаючи на встановлену судом безповоротну неможливість нотаріального посвідчення укладеного між ОСОБА_1 та нині покійною ОСОБА_6 договору купівлі-продажу земельної ділянки та садового (дачного) будинку, обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права відповідає вимогам ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України, а також є ефективним способом захисту його порушеного права.

При цьому суд враховує, що зважаючи на заповіт ОСОБА_6 , який був посвідчений 11.05.2011 року в установленому чинним законодавством порядку, та ніким не оспорений, відповідач ОСОБА_3 , як спадкоємець усього майна, що залишилось після смерті ОСОБА_6 , є належним відповідачем у справі.

Враховуючи характер спірних правовідносин, що виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , загальний строк позовної давності, протягом якого позивач мав пред`явити свої вимоги до ОСОБА_6 складав три роки та мав сплинути 17.10.2017 року. Позивач звернувся до суду до завершення цього строку.

Щодо дотримання позивачем строків, визначених ст.1281 Цивільного кодексу України, слід зазначити, що будь-яких належних і допустимих доказів того, що позивачу було відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 , а також про спадкоємців, які прийняли спадщину, суду надано не було.

Водночас, з матеріалів цивільної справи вбачається, що про смерть ОСОБА_6 позивачу стало відомо після звернення до Голови МСТ «Вишеньки» та Голови СТ «Дніпро-81» з заявою про видачу йому членської книжки садового у зв`язку з купівлею у ОСОБА_6 неприватизованої ділянки із садівничим будинком по АДРЕСА_1 , що мало місце в червні 2017 року (т.1 а.с.38).

Отже, строки звернення з даним позовом ОСОБА_1 не порушені.

Про те, що відповідач ОСОБА_3 набув право на спадщину, позивачу стало відомо лише після звернення до суду, а саме з матеріалів витребуваної судом спадкової справи, що була відкрита після смерті ОСОБА_6 , яка надійшла до суду в серпні 2019 року (т.1 а.с.208-244).

При цьому у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 , ОСОБА_3 звертався з відповідною позовною заявою до Дніпровського районного суду м.Києва про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, рішення у якій було ухвалене 16 квітня 2018 року, тобто після того, як провадження у даній справі було зупинене у зв`язку з призначенням судової почеркознавчої експертизи. І після цього за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 19.08.2019 відповідача ОСОБА_3 було залучено до участі у справі як належного відповідача (т.1 а.с.253).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними, такими, що відповідають чинному законодавству, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Оскільки позивач, маючи 2 групу інвалідності, був звільнений від сплати судового збору (т.1 а.с.2), належний до сплати судовий збір в сумі 640 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Понесені відповідачем ОСОБА_22 витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у зв`язку з повним задоволенням позову відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223,258,259,263-265,266,273, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дійсним, укладений 17 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_6 , РНОКППФО НОМЕР_4 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКППФО НОМЕР_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть №2071 від 16 грудня 2014 року, вчинений у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції; свідоцтво про смерть видане повторно Серія НОМЕР_6 від 28 вересня 2017 року) договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом садового будинку, господарських будівель і споруд, а також земельної ділянки площею 0,05 га, наданої для ведення садівництва, що розташовані на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, Громадська організація «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКППФО- НОМЕР_7 ) судовий збір на користь держави в сумі 640 гривень (шістсот сорок гривень).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 06.11.2020.

Суддя І. В. Муранова-Лесів