Справа № 357/8750/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква, в залі суду № 5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 30.11.2002 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час сім`я розпалася, через конфліктні ситуації, подружжя проживає окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, а тому позивач просила розірвати шлюб.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач позов не визнав, просив надати строк для примирення 6 місяців.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони 30.11.2002 року зареєстрували шлюб. Сторони мають дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наведене підтверджується матеріалами справи .

Судом встановлено, що між сторонами близько року триває конфлікт, 2 місяці сторони проживають окремо.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що чоловік знущається над нею морально і фізично, застосовує фізичну силу. Діти є свідками таких конфліктів. Відповідач контролює та підпорядковує життя ОСОБА_1 , принижує її честь та гідність, переслідує. Позивач втекла від чоловіка, орендувала житло де проживає з дітьми, але ОСОБА_2 викрав ключі, проник до житла, намагався зґвалтувати дружину, бив, ображав. Позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів за захистом. ОСОБА_1 категорично не бажає відновлювати подружні відносини з ОСОБА_2 , втратила почуття поваги та кохання до чоловіка, залишився, лише, страх. Позивач заперечила надання строку для примирення.

Відповідач наполягав на збереженні шлюбу, вказав, що кохає дружинну, просив надати строк для примирення. ОСОБА_2 не заперечив факту застосування фізичної сили до дружини, але вважає то не значним, легким повчанням. Відповідач ствердив, що дружина близько 2 місяців проживає окремо, близько 10-15 разів за останній рік викликала поліцію, ОСОБА_1 при зустрічі кричить, боїться, у відносинах стала холодною. Відповідач повідомив суду факти відібрання у дружини телефону, зачинення її дома, вказав, що дружина і діти не бажають спілкуватися з ним через поведінку, саме, його дружини. Відповідач зазначив, що має почуття до дружини, їх шлюб неможливо розірвати.

Встановлені судом обставини та наведені факти свідчать про спричинення відповідачем домашнього насильства в сім`ї, обмеження конституційних прав ОСОБА_1 .

Встановлено, що позивач раніше зверталася вже до суду з позовом про розірвання шлюбу, позов залишено без розгляду. Наведене свідчить про триваючий характер конфліктної ситуації в сім`ї.

Задовольняючи позов, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб.

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача.

Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні.

Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат.

Позивач просила не змінювати прізвище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 110, 112,113 СК України, 10,19,130,258,263,264,354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 30.11.2002 року у відділі РАГС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1459 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача « ОСОБА_1 ».

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 06.11.2020 року.

СуддяО. Я. Ярмола