головуючий у суді І інстанції Волошин В.О.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Слюсар Т.А., Олійник В.І.,

за участю секретаря судового засідання Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року

у справі а позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, в порядку поділу майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом (а.с. 2-7 т. 1) до ОСОБА_2 в якому просив суд, з урахуванням поданих заяв про збільшення позовних вимог та уточнення позовних вимог (а.с. 125-131, 174-180 т. 2): стягнути з відповідача на свою користь 120 000 доларів США та 732 447 грн., а також судові витрати.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 перебував з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 1995 року, який було розірвано рішенням суду.

За час перебування у шлюбі сторонами було набуто та заощаджено 240 000 доларів США, які зберігались готівкою у відповідача, а також позивачу стало відомо, що після розірвання шлюбу відповідачкою було отримано грошову винагороду за роботу та послуги, які нею були виконані під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Зазначені грошові кошти були витрачені відповідачем на придбання нерухомого майна та придбання транспортного засобу автомобіля «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 .

Під час розгляду цивільної справи № 761/12529/17 щодо поділу майна подружжя, позивачу стало відомо про витрачання відповідачем спільних коштів подружжя та придбання транспортного засобу. Оскільки, на час отримання зазначених відомостей, вже сплинули процесуальні строки, визначені статтею 49 ЦПК України, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється надати позивачу половину готівкових коштів та сплатити йому компенсацію половини вартості придбаного нею автомобіля, в порядку статей 60, 68-71 СК України, статті 368 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону та не доведені з огляду на таке.

Доводи позивача про наявність грошових коштів готівкою у розмірі 240 000 доларів, не підтверджені належними і допустимими доказами. До того ж, позивачем не доведено належними та допустимими доказами придбання відповідачем автомобіля «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 за спільні кошти подружжя.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 120 000 доларів США, 732 447 грн та судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення незаконне, необґрунтоване та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції враховував лише інтереси відповідача та зробив висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи, тим самим став на сторону відповідача, відійшовши від засад рівності сторін; судом першої інстанції не було взято до уваги, що гроші відповідач отримала після розлучення, але за роботу, яку виконувала в період шлюбу та які були перераховані на банківські рахунки після розлучення. Вказані доводи не розглядались в інших справах; ухвалою суду першої інстанції незаконно відмовлено у задоволенні клопотань про витребування доказів.

Представником ОСОБА_2 - адвокатом Петрощуком А.В. подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно частинами 1, 2 статті 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

При цьому право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об`єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов`язками, якщо інше не встановлено домовленості між ними.

З матеріалів справи вбачається, що позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 1995 року, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у цивільній справі № 761/10617/14-ц від 07 серпня 2014 року (набрало законної сили) .

Справа щодо поділу майна подружжя розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року у цивільній справі № 761/29113/14-ц позов ОСОБА_1 задоволено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково: визнано спільною сумісною власністю подружжя спірне майно та виділено ОСОБА_1 зі спільної сумісної власності подружжя: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , мотоцикл без бокового причепа марки «ВМW», 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 ; виділено ОСОБА_2 зі спільної сумісної власності подружжя: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , автомобіль марки «Volvo», модель S60, 2010 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_3 ; стянуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості спільного майна у розмірі 11946 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 296141 грн 34 коп.; визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково: визнано спільною сумісною власністю подружжя спірне майно та виділено ОСОБА_2 зі спільної сумісної власності подружжя: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Volvo», модель S60, 2010 року випуску; виділено ОСОБА_1 із спільної сумісної; власності подружжя: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та мотоцикл без бокового причепа, марки «ВМW», 2010 року випуску. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості спільного сумісного майна у розмірі 14027 доларів США. Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 . У решті позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Після перегляду справи Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховним Судом України, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року залишено без змін.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ нерухомого майна.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 18 листопада 1995 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 серпня 2014 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 24 вересня 2014 року. Мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року було здійснено поділ рухомого та нерухомого майна, яке належало подружжю, проте під час поділу не враховано грошові кошти, які були заощаджені сторонами за період шлюбу та зберігались вдома - близько 240 000 доларів США, з яких 90 000 доларів США позивач позичив на початку 2014 року. Позивач стверджував, що саме за вказані спільні кошти відповідачка придбала квартири 305 та АДРЕСА_3 та машиномісця у АДРЕСА_4 на АДРЕСА_5 , гаражі 2-7-6 та 2-7-5, тому він має право на Ѕ частину зазначеного майна (а.с. 83-93 т. 1).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зазначені квартири та машиномісця; виділити йому у власність квартиру АДРЕСА_6 та машиномісце у АДРЕСА_4 на АДРЕСА_5 , гараж 2-7-6; виділити відповідачці у власність квартиру АДРЕСА_3 та машиномісце у АДРЕСА_4 на АДРЕСА_5 , гараж 2-7-5; стягнути з відповідачки 27 843 долари США компенсації вартості спільного сумісного майна, що станом на день звернення до суду становило 751 761 грн.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , у якому просила визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль BMW 535I, 2013 року випуску, автобуси марки Neoplan N 1116, 2002 року випуску, та Neoplan N 116, 1994 року випуску; виділити їй у власність автобус марки Neoplan N 1116, а позивачу автомобіль BMW 535I та автобус марки Neoplan N 116; стягнути з позивача 1 646 860 грн компенсації вартості спільного сумісного майна.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року у цивільній справі № 761/12529/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ нерухомого майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною частковою власністю та поділ рухомого майна, яке набрало законної сили, відмовлено у повному обсязі у задоволенні первісного і зустрічного позовів.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач наголошував, що за час перебування у шлюбі сторонами було набуто та заощаджено НОМЕР_4 доларів США, які зберігались готівкою у відповідача, а також позивачу стало відомо, що після розірвання шлюбу відповідачем було отримано грошову винагороду за роботу та послуги, які нею були виконані під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Зазначені грошові кошти були витрачені відповідачем на придбання нерухомого майна та придбання транспортного засобу автомобіля «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , а тому з відповідача слід стягнути половину готівкових коштів у розмірі 120 000 доларів США та компенсацію половини вартості придбаного нею автомобіля, у розмірі 732 447 грн., в порядку поділу майна подружжя.

Проаналізувавши наведене у позовній заяві, колегія апеляційного суду встановила, що позивач у справі, що переглядається, посилається на обставини, що вже були дослідженні у іншій справі № 761/12529/17.

Позивач стверджував, що саме за вказані спільні кошти у розмірі 240 000 доларів відповідач придбала квартиру 305 (вартістю 75 278 доларів США) та 306 (вартістю 130 963 долари США) у будинку АДРЕСА_5 та машиномісця у АДРЕСА_4 на АДРЕСА_5 , гаражі 2-7-6 та 2-7-5 (вартістю 29 663 долари США кожне), загальною вартістю 265 796 доларів США (а.с. 83-93 т. 1 справа № 761/12529/17).

Позивач стверджував, що за час перебування у шлюбі сторонами було набуто та заощаджено 240 000 доларів США, які зберігались готівкою у відповідача, а також позивачу стало відомо, що після розірвання шлюбу відповідачем було отримано грошову винагороду за роботу та послуги, які нею були виконані під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Зазначені грошові кошти були витрачені відповідачем на придбання нерухомого майна та придбання транспортного засобу автомобіля «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 1 464 894 грн (а.с. 2-7 т. 1, а.с. 125-131, 174-180 т. 2, справа № 761/12529/17).

Статтею 3 ЦК України визначено, що однією із основних засад цивільного законодавства є добросовісність.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини «заборони суперечливої поведінки», яка базується ще на римській максимі - «ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці».

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду звертає увагу на те, що позивач при розгляді справ за його участю та участю відповідача, повідомляв судовим інстанціям суперечливі та взаємовиключні обставини щодо джерела набуття нерухомого та рухомого майна в один і той же період, оскільки, витративши на придбання нерухомого майна (дві квартири та два паркомісця) 265 796 (240 000 + 25 796) доларів США, відповідач не міг витрати грошові кошти (240 000 доларів США та 1 464 894 грн /57 000 доларів) на придбання транспортного засобу вартістю 1 464 894 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року у цивільній справі № 761/12529/17, було встановлено, що доводи ОСОБА_1 про існування та зберігання грошових коштів (240000 доларів США) у квартирі сторін та їх заволодіння ОСОБА_2 , а також придбання нерухомості саме за рахунок коштів заощаджених подружжям в період шлюбу, а також доводи щодо неможливості ОСОБА_2 підтвердити власними доходами за 2016-2017 роки оплату вартості придбаних нею у ці роки об`єктів не знайшли свого підтвердження протягом розгляду справи в суді.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішеннями Шевченківського районного суду м. Києва у цивільних справах № 761/29113/14-ц, № 761/12529/17, були вирішені питання сторін про обсяг спільного майна подружжя набутого під час шлюбу та про його поділ між сторонами.

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 120 000 доларів США.

Щодо доводів позивача про стягнення половини вартості транспортного засобу автомобіля «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 (вартістю 1 464 894 грн.) придбаного за грошові кошти, що отримані відповідачем після розірвання шлюбу за роботу та послуги, які були виконані відповідачем під час перебування у шлюбі, та витрачені на його придбання, то колегія апеляційного суду враховує таке. (а.с. 130 т.2 179 т. 2)

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не заперечує придбання транспортного засобу автомобіля «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , 04 жовтня 2016 року, вартістю 1 464 894 грн.

На підтвердження вказаних обставин щодо отримання адвокатської винагороди після розірвання шлюбу 24 вересня 2014 року, позивачем надано:

копію банківської карти № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 16-17 т. 1),

копія банківських виписок по рахунку приватного клієнта ОСОБА_2 (а.с. 18-16 т. 1) згідно яких вбачається:

поповнення карткового рахунку відповідача згідно до договору №1 від 01 березня 2011 року у сумі 100 000 грн 27 червня 2012 року,

поповнення карткового рахунку відповідача за юридичні послуги згідно з договору №1 від 01 березня 2011 року у сумі 96 000 грн 08 січня 2013 року,

поповнення карткового рахунку відповідача за юридичні послуги згідно з договору №5 від 10 січня 2013 року у сумі 96 000 грн 12 липня 2013 року,

копія платіжного доручення №2712 від 10 січня 2014 року про поповнення карткового рахунку відповідача за юридичні послуги за 2 півріччя у сумі 96 000 грн. (а.с. 27 т. 1), всього на суму 388 000 грн.

копія довідки про доходи ОСОБА_2 від 15 грудня 2014 року,

копія заяви ОСОБА_4 від 07 квітня 2017 року (а.с. 30 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження отримання оплати наданої правової допомоги до суду не надані: договір про надання правової допомоги, акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката, оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи) тощо.

Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія апеляційного суду вважає, що докази, що вказані вище грошові кошти отримані під час перебування в шлюбі, були заощадженні відповідачем під час шлюбу, а після розірвання витрачені на придбання саме цього транспортного засобу, - позивачем не надано.

Так приписами частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В свою чергу приписами частин 1, 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами, відповідно до статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами частин 1,6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що відсутнє посилання на будь-які конкретні обставини та докази на їх підтвердження, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про стягнення половини транспортного засобу в порядку поділу майна подружжя у сумі 732 447 грн.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів

з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст Постанови складений 05 листопада 2020 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді В.І. Олійник

Т.А. Слюсар