Справа №613/165/20 Провадження № 2-о/613/11/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Шалімова Д.В.,

за участю секретаря Герасимюк Л.А.,

присяжних Журби О.В., Дулембова О.В.,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, КУ «Богодухівський дитячий будинок - інтернат» Харківської обласної ради, ОСОБА_2 , про усиновлення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, КУ «Богодухівський дитячий будинок - інтернат» Харківської обласної ради, ОСОБА_2 , про усиновлення.

Заявник ОСОБА_1 в жодне судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через свого представника - адвоката Величко К.Г., відповідно до положень ч. 5 ст. 130 ЦПК України. Про поважні причини свого неприбуття суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала.

Представник заявника - адвокат Величко К.Г. в судові засідання призначені на 04 травня, 27 травня, 25 червня, 18 серпня, 16 вересня, 13 жовтня та 10 листопада 2020 року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяви про перенесення розгляду справи на інші дати, у зв`язку з неможливістю особистого прибуття заявниці в судові засідання через відсутність змоги перетину кордону між Україною та РФ.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 313 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу про усиновлення дитини за обов`язковою участю заявника, органу опіки та піклування або уповноваженого органу виконавчої влади, а також дитини, якщо вона за віком і станом здоров`я усвідомлює факт усиновлення, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за потрібне допитати.

Згідно положення п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до якого суд розглядає справу про усиновлення за обов`язковою участю заявника (заявників). Розгляд справи за відсутності заявника є підставою для скасування ухваленого рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутись до суду повторно.

Згідно ч. 4 ст. 294 ЦПК України, спарви окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно положень ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 06 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 , про усиновлення було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, тобто з моменту її прийняття минуло більше восьми місяців.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їх судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях,зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року,виходить з того,що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 року у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В позиції Верховного Суду у справі №658/1141/18 від 21 вересня 2020 року, зазначено, що системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

На підставі викладеного, враховуючи, що заявниця ОСОБА_1 , участь якої при розгляді заяви про усиновлення є обов`язковою, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилась та належних доказів на підтвердження поважних причин неприбуття в судові засідання до суду не надала, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, КУ «Богодухівський дитячий будинок - інтернат» Харківської обласної ради, ОСОБА_2 , про усиновлення - залишити без розгляду, що не позбавляє заявника права звернутись до суду повторно.

Керуючись ст. ст. 13, 44, 130, 131, 257, 294 313 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, КУ «Богодухівський дитячий будинок - інтернат» Харківської обласної ради, ОСОБА_2 , про усиновлення - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя