Ухвала

02 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 759/10745/17

провадження № 61-15057cк20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу та доповнення до неї ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Т. Л. Транс», приватного акціонерного товариства акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Т. Л. Транс», приватного акціонерного товариства акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», третя особа - ОСОБА_2 , у якому просила стягнути: з приватного акціонерного товариства акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - ПАТ АСК «ІНГО Україна») 48 756,08 грн відшкодування збитків; з товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Л. Транс» (далі - ТОВ «Т. Л. Транс») 100 000,00 грн компенсації моральної шкоди.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу та доповнення до неї на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і направити справу на новий розгляд.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ціна позову у справі № 759/10745/17 становить 148 756,08 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 759/10745/17 є малозначною у силу вимог закону.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі та доповненнях до неї вказує, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для неї, оскільки судами не було здійснено захист її порушених прав у справі № 759/10745/17, яка має суспільний інтерес та за якою спостерігає спільнота тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополя, частиною якої є позивач за історичною належністю та має відношення щодо реалізації прав внутрішньопереміщених осіб, гарантованих Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року стосовно заборони дискримінації. Виняткове значення особа, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовує тим, що її позбавили конституційних прав як переселенця з тимчасово окупованої території обґрунтовуючи рішення постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 759/10169/18, яка проголошена без права оскарження і незважаючи на доказову базу, проігноровано всі аргументи, мотивуючи несправедливим рішенням, що завдає шкоди справедливості провадження у цивільній справі.

Проте ОСОБА_1 не обґрунтовано, в чому проявляється значний суспільний інтерес та виняткове значення для неї цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для ОСОБА_1 .

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Т. Л. Транс», приватного акціонерного товариства акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

М. М. Русинчук