Справа № 761/4482/19
Провадження № 2/761/922/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Позднякову В.С., Гриб Д.В.,

за участі представника позивача: Степанова С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «КС Володар» про визнання пункту примірного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: визнати недійсним пункт 2.1.4 Примірного договору - Додаток №1 до Положення про фінансові послуги, затвердженого рішенням Спостережної ради Кредитної спілки «КС Володар» - протоколом №345 від 03.03.2014 року.

Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є членом кредитної спілки та 08.04.2014 року між сторонами був укладений Договір по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.

Як зазначила позивач, 31.10.2018 року вона ознайомилась з Положенням про фінансові послуги, затвердженого рішенням Спостережної ради Кредитної спілки «КС Володар» - протоколом №345 від 03.03.2014 року та дізналась про наявність в даному Положенні Додатку №1 Примірні договори по залученню внесків (вкладів) членів Кредитної спілки «КС Володар» на депозитні рахунки.

Примірний договір містить п.2.1.4 щодо застосування стабілізаційного коефіцієнту з прив`язкою до курсу іноземної валюти, який на думку позивача порушує його права як члена кредитної спілки, оскільки статутом кредитної спілки та Законом України «Про кредитні спілки» передбачено принцип рівності членів спілки. Вказана умова Договору є несправедливою по відношенню до вкладників кредитної спілки до яких такий коефіцієнт не застосовується. Така умова договору суперечить положенням п.6 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги» та ст.203 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив до суду не направив.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність представника відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснює, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо).

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Згідно з полоденнями статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦПК України визначає підстави для визнання правочинів недійсними.

Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є членом Кредитної спілки «КС Володар» та 08.04.2014 року між позивачем та Кредитною спілкою «КС Володар» був укладений Договір №ДВ-1379.3 Активні гроші по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за яким ОСОБА_1 зобов`язувалась протягом трьох днів внести на рахунок кредитної спілки 11 500,00 грн.

Суду не надано доказів внесення коштів на рахунок, а тому суд позбавлений можливості встановити, що договір є укладеним.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначала, що п.2.1.4 Примірного договору по залученню внесків (вкладів) членів Кредитної спілки «КС Володар» на депозитні рахунки, що затверджений Протоколом Спостережної ради №345 від 03.03.2014 року та є додатком №1 до Положення про фінансові послуги Кредитної спілки «КС Володар» суперечить положенням діючого законодавства, зокрема п.6 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги» та ст.203 ЦК України.

Як вбачається з Примірного договору, пунктом 2.1.4 визначено: «Внесок члена Кредитної спілки становить _______ (_____) гривень, що еквівалентно _________ (______) _______ згідно офіційної інформації про середній курс продажу ____ на сайті ________ на момент укладення даного Договору, який становить 1___=_____ грн.

Внесок за даним Договором повертається із застосуванням «стабілізаційного коефіцієнту» (Кst) який визначається наступним чином: Кst =К2/К1, де К2 - курс ____ згідно офіційної інформації про середній курс продажу _____ на сайті ______) на дату нарахування відсотків, К1 - курс _____ (згідно офіційної інформації про середній курс продажу _____ на сайті ______) на дату укладання даного Договору.

Стабілізаційний коефіцієнт при поверненні внеску застосовується лише в тому випадку, якщо його значення більше одиниці. У випадку, якщо значення стабілізаційного коефіцієнту менше або дорівнює одиниці, стабілізаційний коефіцієнт не застосовується. Сума внеску члена Кредитної спілки, який підлягає поверненню, визначається наступним чином: S1=Sх Кst, Кst>1, S1-сума внеску члена Кредитної спілки, яка підлягає поверненню; S-сума внеску члена Кредитної спілки в грн., фактично внесеного згідно п.1.1 цього Договору; Кst- стабілізаційний коефіцієнт.

Різниця між розміром зробленого членом Кредитної спілки внеску та розміром внеску на момент його повернення Кредитною спілкою, покривається Кредитною спілкою за рахунок перерахунку відсотків на зроблений членом Кредитної спілки за даним Договором внесок.».

Кредитна спілка згідно із статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Стаття 2 Закону України «Про кредитні спілки» передбачає, що усі члени кредитної спілки мають рівні права, в тому числі у разі голосування на загальних зборах, незалежно від розміру пайового та інших внесків.

Згідно з положеннями ч.3 ст.3 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов`язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах.

Положенням ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги» визначено, що фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити:

1) назву документа;

2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання;

3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи;

5) найменування фінансової операції;

6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків;

7) строк дії договору;

8) порядок зміни і припинення дії договору;

9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору;

9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту;

10) інші умови за згодою сторін;

11) підписи сторін.

Позивач не надала суду доказів, що Кредитною спілкою були укладені договори із спірним пунктом Примірного договору, а тому суд позбавлений можливості встановити що дійсно права позивача порушені, як і порушена рівність членів кредитної спілки.

Отже, так як в судовому засідання не встановлено порушень прав позивача, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Кредитної спілки «КС Володар» про визнання пункту примірного договору недійсним - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 05 жовтня 2020 року

Суддя: Н.Г.Притула