КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 755/2329/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12026/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

3 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Носова Романа Вікторовича в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 5 серпня 2020 року в справі за клопотанням ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про заміну належного відповідача, долучення до справи позову та вимогу Носова Романа Вікторовича в інтересах ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С ТА Н ОВ И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В червні 2020 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подав клопотання про заміну первісного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_5 та приєднання до справи позовної заяви у редакції з урахуванням зміни відповідача на ОСОБА_5

22 липня 2020 року Носовим Р.В. в інтересах ОСОБА_2 до суду подана вимога про компенсацію судових витрат в якій просив суд стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 судовівитратина правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування заяви зазначив, що вказана сума є співмірною, складено детальний опис виконаних адвокатом робіт, був витрачений час на надання відповідачу правової допомоги, складання та подання процесуальних документів, участь в судових засіданнях. Поданий до відповідача ОСОБА_2 позов є необгрунтований та без будь яких доказів, тому відповідно до положень ч. 5 ст. 51 ЦПК України відповідач має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 5 серпня 2020 року клопотання ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про заміну належного відповідача, долучення до справи позову задоволено.

У справі замінено первісного відповідача ОСОБА_2 належним відповідачем ОСОБА_5 , який мав процесуальний статус третьої особи у справі.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої майну прийнято.

У задоволенні вимоги Носова Р.В. в інтересах ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Носов Р.В. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу в частині відмови у задоволенні вимоги про компенсацію судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення заяви.

Вважає, що при постановлені оскаржуваної ухвали від 5 серпня 2020 року судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначив, що дії позивача є необґрунтованими, оскільки в своїх запереченнях представник позивача підтвердив той факт, що висновок про те, що ОСОБА_2 та водій ОСОБА_5 перебувають у трудових відносинах був зроблений на припущеннях, також в додатках до позовної заяви позивач надав копію протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно водія ОСОБА_5 , в якому зазначено місце його роботи: ТОВ "Альтер С".

Вважає, що, під час подання позову до ОСОБА_2 на підставі ст.1172 ЦК України, представнику позивача достеменно було відомо, що водій ОСОБА_5 не перебував у трудових відносинах із власником автомобіля ОСОБА_2 , проте він все ж таки подав необґрунтований позов.

В іншій частині рішення не оскаржується та в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є стягнення матеріального збитку у розмірі 92 691,41 грн., завданого позивачу у зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля марки «Лексус», н.з. НОМЕР_1 , в дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулась 29.11.2019 р. за участі автомобіля «ГАЗ 3302», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , при цьому власником вказаного автомобіля «ГАЗ 3302» є ОСОБА_2 .

В обгрунтування позову позивач посилалась на норму ст. 1172 ЦК України, якою передбачено відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником чи іншою особою.

Позов заявлений до відповідача ОСОБА_2 .

Носовим Р.В. в інтересах ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якій вказано, що в позовній заяві не викладено жодного доказу того, що особа яка завдала шкоди позивачу перебував у трудових відносинах із ОСОБА_2 , тобто належним відповідачем повинен бути саме водій, що скоїв ДТП - ОСОБА_5 , а також зазначає, що попередній розрахунок суми судових витрат відповідача на правничу допомогу складає 10000 грн. (а.с. 82-87).

24 червня 2020 року представник позивача звернувся до суду із клопотанням про заміну неналежного відповідача, просив замінити відповідача по справі ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_5 , зазначаючи про те, що з огляду на зміст відзиву позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 не перебуває в трудових відносинах із ОСОБА_2 , а відтак відповідно ст. 1188 ЦПК України має відшкодувати шкоду завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки (а.с. 110, 111).

Відмовляючи у задоволенні заяви Носова Р.В. про компенсацію судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, щопред`явлення позову є процесуальною дією, а помилку позивача у визначенні кола осіб у справі не можна розцінювати як необгрунтовані дії, також суду не доведено зловживання процесуальними правами та недобросовісність дій позивача чи його представника, у тому числі обставин умисності дій позивача, який би мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача ОСОБА_2 .

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 5 ст. 51 ЦПК України відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За змістом ст.175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги і зобов`язаний зазначити сторін, інших учасників справи та зміст позовних вимог щодо кожного з них, а суд, згідно вимог п.4 ч.2 ст.197 ЦПК України вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, яка повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Щодо судових витрат на правничу допомогу та суми заявлених витрат до стягнення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місце знаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10 грудня 2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу Носовим Р.В. в інтересах ОСОБА_2 подано копії договору № 02-04/2020 від 27.04.2020 року укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Носовим Р.В. (а.с. 89-90), згідно якого клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором доручає, а адвокат приймає на себе доручення надавати за плату правовову допомогу в обсязі та на умовах передбачених цим Договором.

Також подано квитанцію до прибуткового касового ордера № 02-04/2020 від 27.04.2020 року згідно якої ОСОБА_2 сплатив аванс на суму 5 400 грн. (а.с. 93) та квитанцію до прибуткового касового ордера № 02-04/2020-02 від 25.06.2020 року на суму 4 600 грн., згідно якої ОСОБА_2 здійсним доплату за надання правової допомоги (а.с. 118).

Представник позивача в суді першої інстанції заперечував проти стягнення суми компенсації судових витрат на позивача, вважаючи, що такі витрати повинен нести відповідач ОСОБА_5 .

Проте, суд вважає розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн. завищеним, такими що не відповідають складності справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), з огляду на наступне.

Відповідно до детального опису виконаних робіт (наданих послуг) та орієнтовний розрахунок судових витрат на правничу допомогу за договором №02-04/2020 від 27 квітня 2020 року за надання правової допомоги ОСОБА_2 , а саме юридичний (правовий) аналіз, аналіз судової практики, підготовка, складання та подання до Дніпровського районного суду міста Києва відзиву на позовну заяву у справі №755/2329/20 витрачено 5 год., за складання та подання до Дніпровського районного суду міста Києва клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін витрачено 0,5 год., за складання та подання до Дніпровського районного суду міста Києва заяви із запереченнями щодо розгляду в порядку спрощеного провадження витрачено 0,5 год., за представництво ОСОБА_2 в Дніпровському районному суді міста Києва по слуханню справи №755/2329/20 витрачено 10 год.

Відповідно до пункту 5.3 Договору № 02-04/2020 від 27.04.2020 року розмір гонорару: за домовленістю з клієнтом, згідно із детальним описом виконаних робіт та наданих послуг в розмірі 1000 грн. за час роботи адвоката.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року було призначено проведення судового засідання на 24 червня 2020 року о 10 год. 40 хв.

Згідно протоколу судового засідання від 24 червня 2020 року адвокат Носов Р.В. перебував в судовому засіданні з 10 год. 46 хв. по 10 год. 51 хв. (5 хв.), проте у судовому засіданні було оголошено перерву до 22 липня 2020 року. (а.с. 107).

22 липня 2020 року представник ОСОБА_2 - Носов Р.В. перебував у судовому засіданні з 14 год. 06 хв. до 14 год. 20 хв. (15 хв.), проте було оголошено перерву до 5 серпня 2020 року (а.с. 119-120).

5 серпня 2020 року було відкрито судове засідання о 17 год. 55 хв. та закінчилось о 18 год. 35 хв. (40 хв.), в присутності адвоката Носова Р.В., згідно до протоколу судового засідання (а.с. 140-141).

Отже загальна кількість годин витрачених адвокатом Носовим Р.В. за представництво ОСОБА_2 в Дніпровському районному суді міста Києва по слуханню справи №755/2329/20 становить 60 хвилин (1 годину).

Враховуючи складність справи та виконані роботи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу і стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму витрат у розмірі 7000 грн.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованою вимогу про стягнення компенсації судових витрат та вважає за необхідне задовольнити зазначену заяву частково та стягнути з позивача на користь неналежного відповідача ОСОБА_2 компенсацію судових витрат, понесення яких доведено належними доказами та узгоджується з приписами ч.5 ст. 51 ЦПК України в розмірі 7000 грн., а ухвала суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала суд першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про стягнення компенсації судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Носова Романа Вікторовича в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 5 серпня 2020 року в частині відмови у задоволенні вимоги про компенсацію судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 (сіми тисяч) гривень.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 5 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді