КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Універсал банк» Прудки Оксани Віталіївни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену суддею Саадулаєвим А.І. 27 квітня 2020 року про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,

У С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2020 року позивач Акціонерне товариство «Універсал банк» звернувся до суду з позовом до відповідача КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просив в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед AT «Універсал Банк» за кредитним договором № 047-2915/840-0586 від 18.12.2007 року у розмірі станом на 06.03.2020 року - 551 427,34 дол. США, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 64,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору іпотеки від 18.12.2007 року, яка належить на праві власності «КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД», шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності в межах виконавчого провадження. Підставою позову є невиконання зобов`язань за кредитним договором № 047-2315/840-0586, укладеним 18 грудня 2007 року ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 185 000,00 дол. США, а ОСОБА_1 прийняв вказані суми кредитних коштів та зобов`язався належним чином використовували і повернути Банку кредит у порядку і на умовах, зазначених в даному договорі.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №047-2315/840-0586 від 18.12.2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 18.12.2007 року, реєстровий номер №7939, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., у відповідності до якого ОСОБА_1 передано в іпотеку ПАТ «Універсал Банк» квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на момент укладення договору іпотеки належала ОСОБА_1 на праві власності. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2011 року по цивільній справі № 2-3101/11, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.11.2012 року, стягнуто заборгованість за кредитним договором №047-2915/840-0586 від 18.12.2007 року з ОСОБА_1 у розмірі 1 503 244,58 грн. Станом на момент звернення до суду зобов`язання позичальником не виконане, сума боргу залишається не сплачено.

Відповідно до інформаційних довідок від 05.01.2018 року та 22.04.2020 року предмет іпотеки з 2011 року і на теперішній час належить компанії «КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД» на підставі договору купівлі-продажу № 1228 від 13.04.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., АТ «Універсал Банк» зазначає, що не надавав згоду на відчуження предмету іпотеки, кошти від реалізації предмету іпотеки не отримував.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року у відкритті провадження за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою суду, представник позивача подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що судом було порушено норми процесуального права, вказує, що судом не було взято до уваги те, що предметом розгляду є звернення стягнення на предмет іпотеки за основним зобов`язанням, яке виникло не в результаті господарської діяльності , а за зобов`язаннями фізичної особи.

В суді апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представники відповідача в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Сторонами в господарському процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу (ч. 1 ст. 45 ГПК України). Так, указаною нормою передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин , предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності Законом України від З жовтня 2017 року № 2147-УІІІ«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» - спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) ФОП. Іншими словами, до юрисдикції господарського суду не належить, зокрема, спір щодо виконання договору, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо хоча би однією стороною основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем.,

З указаної дати, якщо хоча б однією зі сторін основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем, спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, розглядається за правилами цивільного судочинства незалежно від того, чи заявляє позивач одночасно вимоги до фізичної особи - сторони основного зобов`язання та до сторони (сторін) акцесорного зобов`язання, зокрема, незалежно від того, чи об`єднані позовні вимоги щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів іпотеки, поруки тощо, укладених для забезпечення основного зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного, Суду від 13 березня 2019 року у справі № 906/277/18 (провадження № 12-300 гс 18). Вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається з урахуванням суб`єктного складу сторін основного зобов`язання, про що зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12916/15-ц (провадження № 14-409цсІ8).

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскільки на час звернення до суду з позовом спірне нежитлове приміщення, яке є предметом іпотеки, вибуло з власності фізичної особи та перейшло у власність юридичної особи, яка не має жодних зобов`язань за кредитним договором № 047-2915/840-0586 від 18.12.2007 року та договором іпотеки від №7939 від 18.12.2007 року, тобто між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо належного виконання зобов`язань щодо вищезазначених договорів, та враховуючи те, що станом на день подання позову договір купівлі-продажу №1228 від 13 квітня 2011 року є дійсним, то такий спір необхідно розглядати за правилами господарського судочинства в порядку, визначеному ГПК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується та вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що суд неповно дослідив обставини справи та прийшов до висновку, який не відповідає обставинам справи, що відповідно до ст.. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення та ухвалення нового .

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції повинна бути скасована , а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал банк» Прудки Оксани Віталіївни задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року скасувати , а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 6 листопада 2020 року.

Суддя - доповідач:

Судді: