Справа № 529/590/20
Провадження № 2/529/172/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючої - судді Петренко Л.Є.,

за участю секретаря - Скрипник Р.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист, честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Горшкова Г.І. звернулась до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 із вищезазначеним позовом, в якому просить визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці в соціальній мережі Facebook та Instagram. Зобов?язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. та судові витрати в розмірі 3783,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.07.2019 ОСОБА_2 на своїй сторінці у додатку з обміну файлами та відеозаписами Instagram компанії Facebook, а також на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook опубліковано відеофайл під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому останній повідомляє та поширює недостовірну та негативну інформацію щодо позивача.

Зокрема відповідачем ОСОБА_2 у вказаному відеофайлі висловлені наступні тези: «Сегодня прокурором Харьковской области ОСОБА_3 и его прихвостнем-коротышом ОСОБА_4 , первым его замом, было совершено и организовано очередное разбойное нападение на харьковського адвоката, на меня, на ОСОБА_5 ».

Вказує, що така інформація порушує особисті немайнові права позивача на повагу до честі, гідності, недоторканості ділової репутації, є негативною, неправдивою та такою, що підлягає спростуванню. Також внаслідок оприлюднення відповідачем недостовірної інформації здійснено вплив на гідність позивача та його ділову репутацію, отже завдано велику моральну шкоду, яка виразилась у перенесеному нервовому стресі, викликаному поширенням серед невизначеного кола осіб недостовірної інформації. Також позивачу завдано і душевні страждання, оскільки він був публічною особою, мав велике коло спілкування, а поширена інформація суттєво вплинула на ставлення громадян до позивача.

17.09.2020 ухвалою судді відкрито провадження по справі і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.10.2020 відповідачем через систему «Електронний суд» направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає про невизнання позову в повному обсязі. При цьому вказує, що він відеозапису, що вказаний позивачем не розповсюджував, посилання вказані позивачем у позові на електронний доказ (ссилку в мережі Інтернет) є недійсним, а інформація за нею відсутня. Позивачем не надано доказів існування вказаного відеозапису. Вважає відеозапис на якій вказує позивач монтованим, а висловлювання оціночними судженнями. Також зазначає про відсутність доказів наявності честі, гідності та ділової репутації, які принижені та їх форму. Щодо моральної шкоди вказує її як необґрунтовану, а факт її заподіяння саме відповідачем не доведеним. Просить відмовити у задоволенні позову.

16.10.2020 представником позивача направлено до суду електронний доказ копію відеофайла, опублікованого на сторінці відповідача в соціальній мережі Facebook та додатку з обміну файлами та відеозаписами Instagram, записаного на електронний носій (компакт-диск DVD-RW ARITA).

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Разом із тим, Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

За ст..200 ЦК України та ст..1 Закону України «Про інформацію» інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

З дослідженого відеозапису - копії відеофайла, наданого представником позивача, вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 записаний відеофайл в якому останній висловлює свою думку щодо позивача ОСОБА_1 . Окрім того, до позову додані копії скриншотів публікацій та коментарів до відеофайлу розміщених в соціальних мережах Instagram та Facebook.

Отже, судом встановлено, що зазначений у позові відеозапис дійсно був поширений відповідачем ОСОБА_2 в мережі Інтернет.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

При цьому Конституцією України та цивільним законодавством встановлені межі здійснення цивільних прав, відповідно до яких при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб та повинна додержуватися моральних засад суспільства

Пленум Верховного Суду України в пунктах 1, 19 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Як роз`яснено у п.19 цієї Постанови, якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції

Проаналізувавши наведену у відеозаписі інформацію, суд приходить до висновку, що така інформація подана у формі оціночних суджень, є вираженням суб`єктивної думки відповідача, а тому не може вважатися недостовірною. Проте, інформація висловлена ОСОБА_2 в брутальній, принизливій та непристойній формі, тобто є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Тому, суд приходить до висновку про порушення особистих немайнових прав ОСОБА_1 та наявності підстав для відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн., що відповідатиме засадам справедливості, виваженості та розумності. При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди, суд бере до уваги і те, що вищезазначений відеофайл розміщений в мережі Інтернет, тобто поширений щодо невизначеного кола осіб, та суб`єктом вчинення дій була особа, яка є публічною, що в сукупності має підвищений рівень суспільної неприйнятності. Тому, вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

В зв`язку з частковим задоволенням позову відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню на користь позивача з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 378,36 грн.

Керуючись ст. ст. 16, 277, 297 ЦК України, ст. ст. 10, 59, 60, 61, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист, честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 378 грн. 36 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Диканський районний суд Полтавської області.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Головуюча Л.Є. Петренко