УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження по справі

09 листопада 2020 року м. Одеса Справа № 522/19415/20

Провадження №2/522/6920/20

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Кузнецова В.В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, третя особи які не заявляють самостійних вимог: Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону (Військова прокуратура Південного регіону України), про відшкодування шкоди, завданої прийняттям закону, визнаного неконституційним, -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, третя особи які не заявляють самостійних вимог: Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону (Військова прокуратура Південного регіону України), про відшкодування шкоди, завданої прийняттям закону, визнаного неконституційним.

Як вбачається з позовної заяви позивач просить стягнути з Державного бюджету України на його користь, шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку 13 055,55 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої прийняттям закону, визнаного неконституційним.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

За змістом статті 19 ЦПК України,суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Згідно із частиною першою статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 Положення про Державну казначейську службу України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Статтею 152 Конституції України визначено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 1175 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05.06.2019 у справі № 686/23445/17 висловлена позиція, що вимога відшкодувати матеріальну шкоду, завдану визнаним неконституційним актом, що заявлена особою, яка обіймала посаду публічної служби, має розглядатися судами у порядку адміністративного судочинства.

Позов заявлено з приводу стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з рахунку Державної казначейської служби України 13055,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди у вигляді недоотриманої суми разової грошової допомоги до 5 травня 2018 року та до 5 травня 2019 року, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Позивач є особою, яка проходила військову службу в органах прокуратури, у тому числі у Військовій прокуратурі Південного регіону України з 22.02.2018 року по 14.08.2020 року, отримав статус учасника бойових дій та мав право на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, проте позивач був позбавлений можливості її отримати через прийняття нормативно правового акту, який в подальшому був визнаний неконституційним, проте хоче отримати недоотриману допомогу, а не компенсацію чи іншу виплату, яка не стосується основної виплати.

Оскільки, позивач проходив військову службу в органах прокуратури, враховуючи обов`язковість висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, та те, що даний спір пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його, як учасника бойових дій, що наділяє правом на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, а тому, цей спір є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, керуючись приписами п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, третя особи які не заявляють самостійних вимог: Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону (Військова прокуратура Південного регіону України), про відшкодування шкоди, завданої прийняттям закону, визнаного неконституційним, оскільки даний спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, третя особи які не заявляють самостійних вимог: Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону (Військова прокуратура Південного регіону України), про відшкодування шкоди, завданої прийняттям закону, визнаного неконституційним.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з позовними матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кузнецова