РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа №568/806/20

Провадження №2/568/581/20

09 листопада 2020 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.,

секретаря судового засідання Гуменюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті в місті Радивилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення з неї аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлених рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 27 січня 2016 року. Вказаним рішення з нею стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 всіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог вказує, що син з липня 2020 року проживає з нею в Республіці Польща, відповідач не заперечив проти виїзду дитини за кордон, про що оформив згоду, яка нотаріально посвідчена. Також просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно.

Ухвалою суду від 25 серпня 20250 року позовна заява прийнята до провадження та у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явися, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань не надходило.

Рекомендовані листи ОСОБА_2 не отримані та вони повернуті суду з відміткою поштового відділення зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, але вони результатів не дали.

Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву не направив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Радивилівського районного суду від 27.01.2016 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.01.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Довідкою Радивилівського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 10.08.2020 року №9411 підтверджується, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 27.01.2016 року. Заборгованість по аліментах ОСОБА_1 станом на 01.08.2020 року становить 14196,40 гривень (а.с.5)

16.07.2020 року ОСОБА_2 оформив нотаріально завірену згоду на виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_3 на постійне місце проживання в Республіку Польща з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.7)

Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.05.2020 року ОСОБА_1 придбала житлове приміщення АДРЕСА_1 (а.с.29-38)

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається з 01.09.2020 року в Галузевій школі І ступеня №17 в м.Краків Республіка Польща, що підтверджується довідкою 03.11.2020 року Комплексом механічних шкіл №3 (а.с.39-40)

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 згідно виконавчого листа №568/1218/15-ц станом на жовтень 2020 року становить 9693,15 гривень (а.с. 27-28)

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

З наданих доказів суд встановив, що з липня 2020 року дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає з батьком, на користь якого були стягнуті аліменти з позивача - матері дитини, і що з того часу вказана дитина постійно проживає з позивачем, матір`ю і платником аліментів, і знаходиться на її утриманні.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина проживає з матір`ю, батько не заперечував проти виїзду дитини за межі України з матір`ю ОСОБА_1 , тобто виникли суттєві обставини, що змінюють перерозподіл прав та обов`язків батьків дитини між собою.

Оскільки, дитина не проживає з стягувачем аліментів, і тому у нього припинилось право на отримання аліментів, що призначені на утримання дитини і стягуються на його користь, а також враховуючи, що дитина проживає з платником аліментів і у зв`язку з цим відпали підстави для стягнення з неї аліментів на утримання цієї дитини на корись батька, який проживає окремо від дитини, суд вважає необхідним захистити порушене право позивача і припинити стягнення аліментів з неї на користь відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За таких обставин, суд доходить висновку, що проживання дитини з матір`ю і перебування на її повному утриманні, свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів з моменту набрання рішенням законної сили.

Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком неповнолітнього ОСОБА_3 та проживаючи окремо від сина, зобов`язаний брати участь в утриманні дитини. Оскільки чинний СК України обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладає рівною мірою на обох батьків, то вік дитини та законодавчо встановлений прожитковий мінімум для дитини такого віку, суд визначає до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини такого віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та продовження стягнення до досягнення дитиною повноліття, вважаючи, що саме такий розмір аліментів, в умовах сьогодення, буде необхідним та достатнім для забезпечення дитини необхідними засобами для існування та його гармонійного розвитку.

Керуючись ст.ст.181, 192, 273 СК України, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та про стягнення аліментів задовольнити.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлених рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 27.01.2016 року по цивільній справі №568/1218/15-ц.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та продовжувати стягнення до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_2 , житель АДРЕСА_3 .

Суддя В.О. Троцюк