справа № 753/390/20
головуючий у суді І інстанції Цимбал І.К.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Писаної Т.О.,

Суддів Приходька К.П., Журби С.О.

за участі секретаря судового засідання Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку спільної сумісної власності.

07 квітня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 - Осіповим О.А. до суду першої інстанції було подано заяву, відповідно до вимог якої, позивач просив суд залишити позов без розгляду та повернути судовий збір у сумі 10 373 грн 40 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_5 про залишення позову без розгляду та повернення судового збору задоволено частково.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку спільної сумісної власності залишено без розгляду.

У задоволенні вимог клопотання про повернення судового збору відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій вказує, що ухвала суду першої інстанції в частині відмови повернення судового збору є незаконною та необґрунтованою.

Вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги статті 257 ЦПК України, оскільки остання передбачає можливість повернення судового збору судом. Також, вважає, що судом першої інстанції проігноровано положення п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року в частині залишення позову ОСОБА_1 без розгляду не оскаржується, а тому не є предметом перегляду суду апеляційної інстанції.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, і вирішуючи питання щодо повернення сплачених сум судового збору, суд першої інстанції виходив із того, що у випадку подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду, повернення сплачених сум судового збору не передбачено.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до пункту п`ятого частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» (у редакції закону від 28 серпня 2018 року) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Отже, Закон України «Про судовий збір», який є спеціальним законом, що регламентує відповідні правовідносини та яким передбачено, що сплачена сума судового збору не повертається у разі залишення заяви без розгляду за його заявою (клопотанням).

Встановлено, що у січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку спільної сумісної власності.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року провадження у вказаній справі було відкрито.

07 квітня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 до суду першої інстанції було подано заяву, відповідно до вимог якої, позивач просив суд залишити позов без розгляду та повернути судовий збір у сумі 10 373 грн 40 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_5 про залишення позову без розгляду та повернення судового збору задоволено частково. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку спільної сумісної власності залишено без розгляду

У задоволенні вимог заяви про повернення судового збору відмовлено.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені норми закону у сукупності із матеріалами даної цивільної справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про неможливість повернення сплачених сум судового збору у випадку залишення позову без розгляду за заявою позивача.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дотримався вимог статті 257 ЦПК України та положень пункту четвертого частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вимоги статті 257 ЦПК України передбачають можливість повернення судового збору судом, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки закріплене у вказаній статті правило не є безумовною підставою для повернення сум сплаченого судового збору.

Так, апеляційний суд вважає, що порядок повернення судового збору визначається Законом України «Про судовий збір», що є спеціальним нормативно-правовим актом для правовідносин, що виникли. Відповідно до норм вказаного закону, повернення судового збору, у випадку подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду, не допускається.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку із тим, що у діях суду першої інстанції не вбачається порушень норм процесуального права, і норми матеріального права судом застосовано правильно, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, і спростовуються матеріалами справи, а тому ухвала підлягає залишенню без змін, у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2020 року.

ГоловуючийТ.О. Писана
Судді К.П. Приходько
С.О. Журба