Справа № 383/762/20
Номер провадження 2/383/337/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді - Бондаренко В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Могиленко В.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 червня 2019 року придбала у ОСОБА_3 козу породи «Ламанча» за кошти в сумі 5500 грн. Після спарування кози з її цапом доглядала за нею як за кітною, відповідно годувала, водила на пасовище. 10 вересня 2019 року собака породи німецька вівчарка, яка належить відповідачу, загризла вищевказану козу, під час того як вона була припнута на пасовищі біля річки. По даному факту звернулася до Бобринецького відділу поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою від 17.10.2019 року на яку отримала відповідь про те, що факти, викладені в заяві знайшли своє підтвердження, а між нею та відповідачем виникли цивільно-правові відносини.

Позивач вказує, що внаслідок того, що відповідач не слідкував за своєю собакою, останньою їй була завдана матеріальна шкода, яку оцінює в розмірі 9000 грн., з яких: 5500 грн. - вартість кози, 1400 грн. - матеріальні витрати понесені у зв`язку із доглядом та утриманням кітної кози з моменту купівлі 30.06.2019 року по 10.09.2019 року з розрахунку 20 грн. на добу та 2100 грн. - фізична праця щодо догляду кози з розрахунку 30 грн. в день.

Окрім того, внаслідок нападу собаки на козу позивача, останній була заподіяна моральна шкода, яку оцінює у 20000 грн. Моральна шкода полягає у значних душевних стражданнях, які похитнули її психологічне та неврологічне здоров`я. Від побаченого та пережитого зазнала страждань, оскільки за цей час прив`язалась та полюбила тварину. Понівечене тіло тварини мусила притягнути з пасовища до хати, ще декілька днів зберігати його, так як сподівалася на захист працівників поліції та боялася знищити тіло як речовий доказ у справі. Крім того, перебувала у постійному стресі, що виник внаслідок цієї події, перенесла значні психологічні переживання в спробі вирішення конфліктної ситуації та байдуже ставлення відповідача до вчиненого, який продовжував випускати свою собаку без догляду на вулицю. Зазначене призвело до погіршення її стану здоров`я, в зв`язку з чим неодноразово зверталася до лікувального закладу, зокрема 16.09.2019 року, 01.10.2019 року та 05.12.2019 року до лікаря невропатолога, де отримувала лікування та призначення.

Зважаючи на викладене позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 9000 грн. та моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Задоволено заяви позивача про витребування доказів та виклик свідків (а.с.20-22).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач в судові засідання 22.09.2020 року, 04.11.2020 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.36) та розпискою про отримання судової повістки (а.с.45). Причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З копії повідомлення т.в.о начальника Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області Дремлюга А.В. від 20.09.2019 року за вих. №3611/122-19 встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою від 10.09.2019 року по факту виникнення конфлікту між нею та ОСОБА_4 , собака якого загризла належну їй козу білої масті породи Ламанча, що мало місце 10.09.2019 року близько 14 год. 20 хв. на балці м. Бобринець між вулицями Пушкіна, Набережна. Вказана заява була зареєстрована до журналу єдиного обліку Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області за №2993 від 10.09.2019 року. Також у повідомленні вказано, що в даному випадку склалися цивільно-правові відносини, компетенція розгляду справ яких відноситься до органів суду та роз`яснено право на оскарження рішення (а.с.11).

За результатами перевірки заяви ОСОБА_1 Бобринецьким ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області проведено перевірку та складено довідку про те, що факти, викладені у заяві ОСОБА_1 підтвердилися (а.с.12).

З копії довідки Бобринецької ЦРЛ від 12.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 пройшла медогляд 16.09.2019 року, 01.10.2019 року та 05.12.2019 року по захворюванню (а.с.13).

Згідно копії довідки Комунального некомерційного підприємства «Бобринецька центральна районна лікарня Бобринецької районної ради» від 14.09.2020 року за вих. №795, ОСОБА_1 зверталася за медичною допомогою до КНП «Бобринецька ЦРЛ» за період з 10.09.2019 року по 31.12.2019 року тричі: 16.09.2019 року, 01.10.2019 року та 08.12.2019 року зі скаргами на головний біль, підвищену пітливість, болі у шийному, грудному відділі хребта, оніміння рук та ніг до невропатолога з діагнозом: соматоформна вегетативна дисфункція зі схильністю до панічних атак астено-невротичний (депресивний) синдром. Остеохондроз поширений з ураженням шийного та поперекового відділів хребта. Кили С5-С6, L4-L5 МКД. Хронічна вертеброгенна цервікобрахіалгія, люмбалгія з двох сторін, стійкий больовий синдром, стато-динамічні порушення. Призначалося амбулаторне лікування (а.с.39).

Позивач ОСОБА_1 , допитана у відповідності до ст.92 ЦПК України, як свідок пояснила, що 30 червня 2019 року після спарювання кози породи «Ламанча» з цапом вона придбала у ОСОБА_3 вказану козу за 5500 грн. 10.09.2019 року близько 15 години їй повідомила ОСОБА_5 про те, що її козу на пасовищі загризла собака. Купила козу породи «Ламанча» у ОСОБА_3 за 5500 грн., яка була кітною. На утримання якої з моменту її придбання по день події витратила 1400 грн. з розрахунку 20 грн. на добу, власну працю по утриманню кози оцінює в 30 грн. на добу, що протягом 70 днів складає 2100 грн. Через втрату кози та майбутнього потомства від неї сильно переживала у зв`язку з чим зверталась до лікаря-невропатолога за медичною допомогою.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що приблизно в червні 2019 році привів до позивача козу для спарювання з цапом, після чого продав позивачу ОСОБА_1 зазначену козу породи «Ламанча» за 5500 грн. без документів.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що в літку 2019 року після 12 години перебуваючи в дворі домоволодіння за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , що межує з пасовищем (балкою), почув крики дітей. Вийшовши на дорогу до балки побачив, що собака чорного кольору породи «німецька вівчарка» щось товче та гризе. Подумавши, що собака напала на дитину він підбіг та відігнав її, однак виявив розірвану собакою козу, що була загризена. Після цього він пішов до ОСОБА_8 , який припиняє кіз та балці повідомив йому про подію. Повернувшись до балки разом з подружжям ОСОБА_5 виявили, що коза вже не дихала, а ОСОБА_5 повідомила, що коза належить ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що у 2019 році в літній період до неї додому по АДРЕСА_2 прибіг ОСОБА_7 , та повідомив, що їх козу загризла собака після чого вона з чоловіком пішли на балку та виявили загризену на смерть козу, що належала ОСОБА_1 , про що вона повідомила останню.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що працює зоотехніком та надавала поради та допомогу ОСОБА_1 з приводу догляду за козою породи «Ламанча» білої масті, якій було більше року та була кітною.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження» власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, несе відповідальність за стан тварини та її дії, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень ч.ч. 5, 6, 8 статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки виникли у зв`язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог статті 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14.

Разом з тим, відповідач не скористався своїми правами, передбаченими нормами ЦПК, в судове засідання не з`явився та не надав до суду докази відсутності своєї вини у заподіянні шкоди.

Розмір спричиненої шкоди підтверджується поясненнями позивача, допитаного як свідка та поясненнями свідків, які суд визнає належними, допустимими та достовірними доказами, які узгоджуються між собою, адже підстав їм недовіряти у суду нема.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, враховуючи, що позивачем доведено факт спричинення собакою відповідача шкоди позивачу, через відсутність належного контролю з боку відповідача, який зобов`язаний здійснювати такий контроль, суд прийшов до висновку про наявність у позивача права на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної твариною, яка утримується відповідачем, тому спричинена матеріальна шкода підлягає стягненню на користь позивача в розмірі визначеному позивачем.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як передбачено ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Суд приходить до висновку про наявність у позивача на протязі тривалого періоду часу моральних переживань у зв`язку із втратою кітної кози внаслідок нападу собаки. В зв`язку з побаченим у позивача погіршився стан здоров`я через душевні страждання та постійний стрес. Втрата кози спричинила необхідність прикладати позивачу додаткових зусиль для нормалізації звичного способу життя.

Проте, суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди є завищеним, і з урахуванням вимог справедливості вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо моральної шкоди частково, а саме у розмірі 9000 грн., що буде справедливим та достатнім, на думку суду, для компенсації понесених позивачем страждань та переживань.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що заявлено позов майнового характеру на загальну суму 29000 грн., за подання якого підлягає сплаті судовий збір в розмірі 840,80 грн. Позов задоволено на загальну суму 18000 грн., що становить 62,07 % від ціни позову, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 521,30 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 11, 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 9000 грн. та моральну шкоду в сумі 9000 грн., а також судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 521 грн. 30 коп.

У задоволенні іншої частини позову щодо стягнення 11000 грн. моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , орган видачі 3515 від 14.06.2017 року, місце реєстрації: АДРЕСА_4 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_5 .

Повне судове рішення складено 09.11.2020 року.

Суддя В.В. Бондаренко