справа № 208/5152/17
№ провадження 2-др/208/11/20
УХВАЛА

Іменем України

02 листопада 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Івченко Т.П.,

за участю: секретаря судового засідання Корнієнко К.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скрипник Юрія Олександровича по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ спільного майна подружжя», -

встановив:

22 вересня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Скрипник Юрієм Олександровичем подано заяву про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ спільного майна подружжя», а саме в резолютивній частині зазначити:

-Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ майна подружжя» - задовольнити повністю.

-Визнати спільним сумісним майном подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 27,6 кв.м, вартістю 261 926 (двісті шістдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять шість) гривень 00 копійок; - автомобіль Mazda 2 реєстраційний № НОМЕР_1 , вартістю 177 892 (сто сімдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 00 копійок; - гараж № НОМЕР_2 розташований по АДРЕСА_2 , загальною площею 23, 5 кв.м., вартістю 29 870 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот сімдесят) гривень 00 копійок. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) право власності на автомобіль Mazda 2, реєстраційний № НОМЕР_1 , вартістю 177 892 (сто сімдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 00 копійок: Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) право власності на гараж АДРЕСА_2 , загальною площею 23,5 кв.м, вартістю 29 870 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот сімдесят) гривень 00 копійок. Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 27,6 кв.м, вартістю 261 926 (двісті шістдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять шість) гривень 00 копійок. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , компенсацію вартості вказаного майна в сумі 54 164 (п`ятдесят чотири тисячі сто шістдесят чотири) гривні 00 копійок. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , судові витрати (судовий збір) в сумі 2348 (дві тисячі триста сорок вісім) гривень 50 копійок».

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін, які були обізнані про розгляд справи.

При цьому суд зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд, дослідивши матеріали заяви про винеення додаткового рішення, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

19.09.2017 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся позивач ОСОБА_1 , відповідно до позовних вимог прохав:

- визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 :

1) квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 27,6 кв.м., вартістю 261926 гривень;

2) автомобіль Mazda 2, реєстрацій номер НОМЕР_1 , вартістю 177892 гривені;

3) гараж АДРЕСА_5 , загальною площею 23,5 кв.м, вартістю 29870 гривень;

- поділити спірне майно як спільне сумісне майно подружжя, виділив йому автомобіль Mazda 2, реєстрацій номер НОМЕР_1 , гараж АДРЕСА_5 ; виділив ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідачки на його користь 54164 гривень у компенсацію вартості його частки у спільному сумісному майні;

- стягнути з відповідачки на його користь судові витрати.

29 листопада 2018 року Рішенням Заводського районного судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області по цивільній справі № 208/5152/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ спільного майна подружжя» - позовні вимоги задоволено повністю, а саме:

«Визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 27,6 кв.м, вартістю 261 926 (двісті шістдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять шість) гривень 00 копійок;

- автомобіль Mazda 2 реєстраційний № НОМЕР_1 , вартістю 177 892 (сто сімдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 00 копійок;

- гараж № НОМЕР_2 розташований по АДРЕСА_2 , загальною площею 23, 5 кв.м., вартістю 29 870 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот сімдесят) гривень 00 копійок.

Розділити право власність між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на майно придбане на час перебування в шлюбі, залишивши за ОСОБА_1 , автомобіль Mazda 2 реєстраційний № НОМЕР_1 , вартістю 177 892 (сто сімдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 00 копійок; гараж № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 , загальною площею 23,5 кв.м, вартістю 29 870 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот сімдесят) гривень 00 копійок.

Розділити правовласність між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на майно придбане на час перебування в шлюбі, залишивши за відповідачем ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 ) загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 27,6 кв.м, вартістю 261 926 (двісті шістдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять шість) гривень 00 копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , компенсацію вартості вказаного майна в сумі 54 164 ( п`ятдесят чотири тисячі сто шістдесят чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , судові витрати (судовий збір) в сумі 2348 (дві тисячі триста сорок вісім) гривень 50 копійок.»

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

За змістом положень статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

22 вересня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Скрипник Юрієм Олександровичем подано заяву про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ спільного майна подружжя», відповідно до якого зазначено, що отримавши Рішення суду, ОСОБА_1 звернувся до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Дніпропетровської області з метою проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: гараж№ НОМЕР_2 , розташований по АДРЕСА_2 , загальною площею 23, 5 кв.м. Але, у вчиненні реєстраційної дії ОСОБА_1 було відмовлено та 30 вересня 2019 року, державним реєстратором Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Дніпропетровської області, ОСОБА_5 , було прийнято Рішення № 48918254 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх. Відмова державного реєстратора у проведенні реєстраційної дії обумовлена тим, що: «Відповідно до поданого рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська справа № 208/5152/17 від 29.11.2018 року зазначено розділити право власність між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на майно придбане на час перебування у шлюбі, залишивши за ОСОБА_1 гараж АДРЕСА_5 ), загальною площею 23,5 кв.м, вартістю 29 870 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот сімдесят) гривень 00 копійок. Проте відповідно до сформованих відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за вищезазначеною адресою, на підставі договору купівлі-продажу (реєстр №2280 від 25.12.2010 р.), посвідченого Сухопаровою С.Г., приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, право власності на гараж зареєстровано за ОСОБА_3 , що унеможливлює залишити право власності за ОСОБА_1 , яке за ним не було визнано. Таким чином, заявником не подано документи, що відповідно до законодавства підтверджують виникнення права власності на нерухоме майно.». У зв`язку з чим, та з причин юридично не вірно сформульованими позивачем позовними вимогами при подачі позову просить винести додаткове рішення.

Відповідно до статті 270 ЦПК України:

1. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

5. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України).

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Отже, способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення і додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, вичерпний перелік яких передбачений статтею 270 ЦПК України. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав, суд має право відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу.

Оскільки, судом встановлено, що при винесенні рішення судом вирішено всі питання відповідно до заявлених позовних вимог. Рішення у справі по суті спору судом ухвалювалось не оскаржувалось, а тому питання про ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України взагалі не може бути вирішено в даному випадку.

Крім того відповідно до матеріалів справи, а саме копії договору від 23 червня 2017 року № 23-06/17 про надання правової допомоги (а.с. 68) адвокат Скрипник Юрій Олександрович, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю № 2367 від 17.10.2011 року (а.с. 70) та ОСОБА_1 уклали договір про надання правової допомоги, що спростовує твердження, що з причин юридично не вірно сформульованими позивачем позовними вимогами необхідно винести додаткове рішення у відповідності до статті 270 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.258,259,264,265,270,273,354,355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скрипник Юрія Олександровича «про винесення додаткового рішення» по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ спільного майна подружжя» - відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Суддя Івченко Т. П.