Постанова

Іменем України

28 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 310/3811/17

провадження № 61-48521св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.

суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальна установа «Андріївська центральна районна лікарня Бердянської районної ради» Міністерства охорони здоров`я,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Амельченком Дем`яном Дем`яновичем, на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 червня 2018 року в складі судді Вірченко О. М. та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року в складі колегії суддів: Воробйової І. А., Бєлки В. Ю., Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунальної установи «Андріївська центральна районна лікарня Бердянської районної ради» Міністерства охорони здоров`я (далі - КУ «АЦРЛ БРР») про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що вона працює у відповідача з 1996 року. Наказом від 02 липня 2014 року № 127-кп.1 її зараховано по переводу на посаду завідувача кабінетом «Довіра», лікарем-інфекціоністом, з окладом з урахуванням останнього підвищення заробітної плати на 01 травня 2017 року 3 392,00 грн.

Відповідно до Типового положення про кабінет «Довіра», затвердженого наказом МОЗ України від 25 лютого 2008 року № 12, кабінет «Довіра» є спеціалізованим структурним підрозділом центру з профілактики та боротьби зі СНІДом та/або закладу охорони здоров`я вторинного рівня надання спеціалізованої медичної допомоги людям, які живуть з ВІЛ, і проведення тестування з метою виявлення ВІЛ-інфекції. Оплата праці працівників «Довіра» проводиться відповідно до наказу МОЗ від 05 жовтня 2005 року № 308/519.

Згідно наказу головного лікаря Андріївської ЦРЛ від 30 червня 2014 року «Про організаційні заходи щодо усунення недоліків в роботі кабінету «Довіра» КУ «АЦРЛ БРР», кабінет «Довіра» включений до структури АЦРЛ та укомплектований фахівцями згідно державних нормативних документів у складі завідувача кабінету, лікаря-інфекціоніста на ставку, медичної сестри на ставку, молодшої медичної сестри на 0,5 ставки та психолога з фаху медичної психології на 0,5 ставки.

Позивач зазначала, що вказаний наказ передбачає проведення тарифікації згідно наказу МОЗ № 308/519 і призначення працівникам кабінету заробітної плати відповідно до чинного законодавства, чого проведено не було.

Вказувала, що згідно з пунктами 1, 2 додатку № 4 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, затверджених наказом МОЗ № 308/519, її посадовий оклад повинен підвищуватися на 60 відсотків, проте працівники кабінету «Довіра» отримують надбавку в розмірі 15 відсотків посадового окладу. На її неодноразові звернення до головного лікаря відповідача щодо підвищення посадового окладу відповіді не надходили.

Посилаючись на те, що з 02 липня 2014 року по серпень 2017 року, з урахуванням недоплати до посадового окладу в розмірі 45 %, заборгованість не донарахованого підвищення складає 56 476,80 грн, ОСОБА_1 просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не підвищення їй посадового окладу на 45 відсотків в зв`язку з обійманням посади лікаря-інфекціоніста та завідувача кабінету «Довіра» з 02 липня 2014 року по серпень 2017 року (включно) та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити їй заборгованість в розмірі 56 476,80 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 червня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що кабінет «Довіра» КУ «АЦРЛ БРР» не відноситься до центрів з профілактики та боротьби зі СНІДом чи закладів та спеціалізованих відділень (кабінетів, палат) закладів охорони здоров`я, що призначені для лікування хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих, а є спеціалізованим структурним підрозділом закладу.

Відмовляючи у задоволенні позову суд також виходив з того, що ОСОБА_1 не надавала адміністрації лікарні або до бухгалтерії лікувального закладу інформації щодо фактично відпрацьованого часу з хворими на ВІЛ-інфекцію/СНІД, що позбавило відповідача здійснювати відповідні нарахування підвищення посадового окладу позивачки на 60 відсотків погодинної ставки (окладу) за кожну годину роботи безпосереднього контакту з хворими на СНІД та ВІЛ-інфікованими.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Амельченка Д. Д. залишено без задоволення, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 червня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У грудні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Амельченка Д. Д., в якій заявник, посилаючись на недотримання судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку, що кабінет «Довіра» КУ «АЦРЛ БРР» не відноситься до центрів з профілактики та боротьби зі СНІДом чи закладів та спеціалізованих відділень (кабінетів, палат) закладів охорони здоров`я, що призначені для лікування хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих, а є спеціалізованим структурним підрозділом закладу, оскільки відповідно до пункту 5 Положення про кабінет «Довіра» КУ «АЦРЛ БРР», є спеціалізованим структурним підрозділом центрів з профілактики та боротьби зі СНІДом та/або вторинного рівня надання медичної допомоги. Відповідно до пунктів 3.1 - 3.26 Посадової інструкції позивач безпосередньо обслуговує хворих на СНІД та ВІЛ інфікованих, що в свою чергу не заперечується відповідачем, який зазначив, що ОСОБА_1 спостерігає та надає допомогу 70 особам. Позивач є лікарем-інфекціоністом та безпосередньо займається обслуговуванням хворих на СНІД та здійснює їх лікування, а тому суди дійшли помилкових висновків, що ОСОБА_1 не обслуговує хворих на СНІД і до неї не можливо застосувати пункт 2 додатку № 4 до Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту.

Відзив до суду касаційної інстанції не надходив

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 310/3811/17 з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У вересні 2019 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року справу № 310/3811/17 призначено до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що наказом Андріївської центральної районної лікарні від 30 червня 2014 року № 137б «Про організацію заходів щодо усунення недоліків в роботі кабінету «Довіра» КУ «АЦРЛ БРР» на виконання статті 5 Указу Президента України від 30 листопада 2005 року № 1674 «Про вдосконалення державного управління у сфері протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та туберкульозу в Україні», наказу МОЗ України «Про функціонування кабінетів «Довіра» від 25 лютого 2008 року № 102, рішення сесії Бердянської районної ради від 27 червня 2014 року «Про внесення змін до рішення БРР від 21 березня 2014 року № 24 «Про затвердження Структури та Штату КУ «АЦРЛ БРР» та з метою усунення недоліків в роботі згідно акту перевірки комісії КУ «Центр СНІД» ЗОР від 22 жовтня 2013 року до структури АЦРЛ було включено кабінет «Довіра».

Наказом КУ «АЦРЛ БРР» від 02 липня 2014 року № 127-к ОСОБА_1 зараховано по переводу на посаду завідувача кабінетом «Довіра», лікарем-інфекціоністом.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 лютого 2008 року «Про функціонування кабінетів «Довіра» № 102 (в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) на виконання пункту 5 Указу Президента України від 30 листопада 2005 року № 1674 «Про вдосконалення державного управління у сфері протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та туберкульозу в Україні» затверджено Типове положення про кабінет «Довіра».

Наказом КУ «АЦРЛ БРР» від 05 грудня 2014 року № 216 «Про впровадження Типового положення про кабінет «Довіра» впроваджено Типове положення «Про кабінет «Довіра», затверджене наказом МОЗ України від 25 лютого 2008 року № 102, у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я від 21 липня 2014 року № 509 «Про затвердження змін до типового положення про кабінет «Довіра», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 серпня 2014 року №920/25697.

Відповідно до пункту 5 глави 1 Типового положення про кабінет «Довіра» кабінет «Довіра» є спеціалізованим структурним підрозділом центрів з профілактики та боротьби зі СНІДом та/ або ЗОЗ вторинного рівня надання медичної допомоги, які створюються Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у складі підпорядкованих їм закладів охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 8 глави 1 Типового положення про кабінет «Довіра» оплата праці працівників кабінету «Довіра» здійснюється відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05 жовтня 2005 року №308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2005 року за № 1209/11489.

Наказом КУ «АЦРЛ БРР» від 29 березня 2016 року № 70 «Про відкриття сайту антиретровірусної терапії в КУ «АЦРЛ БРР» на базі КУ «Андріївська центральна районна лікарня БРР» було відкрито сайт антиретровірусної терапії.

Листами Міністерства охорони здоров`я України від 23 березня 2015 року № 10.03.68/8715 та Міністерства соціальної політики від 24 лютого 2017 року № 264/0/102-17/281 позивачці роз`яснено, що згідно з пунктами 1, 2 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05 жовтня 2005 року № 308/519, медичному персоналу, керівникам, професіоналам, фахівцям, технічним службовцям та робітникам центрів з профілактики та боротьби зі СНІДом та закладів і спеціалізованих відділень (кабінетів, палат) закладів охорони здоров`я, що призначені для лікування хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих, які виконують роботу з діагностики, лікування і безпосереднє обслуговування хворих на СНІД і ВІЛ-інфікованих, посадові оклади підвищуються на 60 відсотків. Зазначене підвищення здійснюється із посадового окладу (тарифної ставки) з урахуванням кваліфікаційної категорії, завідування, старшинства без урахування інших підвищень, доплат та надбавок.

У кожному закладі на підставі цього додатка керівником за погодженням з профспілковим комітетом затверджується Перелік посад працівників, яким з урахуванням конкретних умов праці в цьому закладі, структурному підрозділі, на даній посаді посадовий оклад (тарифна ставка) підвищується на 60 відсотків.

Наказом головного лікаря КУ «АЦРЛ БРР» від 30 червня 2014 року № 137-б затверджено Положення про кабінет «Довіра» КУ «АЦРЛ БРР».

Пунктом 1.1 даного Положення передбачено, що кабінет «Довіра» є спеціалізованим структурним підрозділом АЦРЛ з профілактики та боротьби з ВІЛ-інфекцією/СНІДом, а згідно розділу ІІ визначено його функції. В тому числі до функцій кабінету відноситься проведення роботи щодо профілактики поширення ВІЛ-інфекції/СНІДу на адміністративній території; проведення консультування на ВІЛ-інфекцію; забір крові для дослідження на ВІЛ-інфекцію; проведення після тестового консультування; ознайомлення з положеннями законодавства щодо прав і обов`язків ВІЛ-інфікованих та хворих на СНІД, медичних працівників та інших працівників охорони здоров`я; направлення пацієнтів у разі потреби до відповідних лікувально-профілактичних закладів. У разі потреби розширення функцій на Кабінет додатково покладаються обов`язки проведення організаційно-методичної роботи, клініко-епідеміологічного обстеження зареєстрованих випадків ВІЛ-інфекції, надання консультативної, лікувально-діагностичної та поза лікарняної допомоги ВІЛ-інфікованим та хворим на СНІД.

Колективним договором КУ «АЦРЛ БРР» затверджено перелік підрозділів, а також посад, робота на яких дає право на підвищення схемних посадових окладів на 60 відсотків (Додаток № 10). Згідно із вказаним переліком медичний персонал, керівники, професіонали, фахівці, технічні службовці та робітники, які виконують проведення усіх видів лабораторних досліджень крові населення та матеріалів, які надходять від хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих мають право на підвищення посадових окладів на 60 відсотків погодинної ставки (окладу) за кожну годину роботи (проведення дослідження); медичний персонал, керівники, професіонали, фахівці, технічні службовці та робітники, які безпосередньо контактують з хворими на СНІД та ВІЛ-інфікованими при проведенні консультацій, оглядів, наданні медичної допомоги та проведенні іншої роботи, мають право на підвищення посадових окладів на 60 відсотків погодинної ставки (окладу) за кожну годину роботи, безпосередньо відпрацьовану з хворими на СНІД та ВІЛ-інфікованими.

Наказом КЗ «АЦРЛ БРР» від 27 грудня 2017 року № 257 «Про підвищення посадових окладів у зв`язку зі шкідливими і важкими умовами праці» завідувачу кабінетом «Довіра», лікарю-інфекціоністу, медичній сестрі та молодшій медичній сестрі (санітарці-прибиральниці) кабінету «Довіра» на підставі пункту 2.4.5 наказу № 308/519, додатку 3.6 до цього наказу та пункту 5.53 колективного договору встановлено підвищення до заробітної плати на 15 відсотків.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 98 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

З метою упорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я і установ соціального захисту населення та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України та Міністерства праці і соціальної політики України від 05 жовтня 2005 року № 308/519 затверджено Умови оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери (далі - Умови).

Відповідно до пункту 1.4 Умов розміри посадових окладів (тарифних ставок) визначаються за тарифними розрядами Єдиної тарифної сітки, які встановлюються професіоналам, фахівцям залежно від наявної кваліфікаційної категорії, робітникам - кваліфікаційного розряду у межах діапазону, визначеного для цих посад (професій) Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників і відображаються у тарифікаційному списку (додаток 1). Оплата праці працівників здійснюється за фактично відпрацьований час, виходячи з посадового окладу (тарифної ставки), або в залежності від виконання норм виробітку і відрядних розцінок з урахуванням підвищень, доплат та надбавок, передбачених діючим законодавством. Заробітна плата працівника граничними розмірами не обмежується.

Згідно з пунктом 1.6 Умов конкретні розміри доплат, надбавок та інших виплат визначаються керівником закладу, установи за рахунок і в межах фонду заробітної плати та відображаються в розрахункових відомостях на виплату заробітної плати.

Підпунктом 2 пункту 2.4.5 Умов передбачено, що посадові оклади (тарифні ставки) працівників закладів охорони здоров`я (структурних підрозділів), які працюють з ВІЛ, підвищуються на 60 відсотків (додаток 4).

Водночас додатком 4 до Наказу № 308/519 затверджено Перелік закладів та їх підрозділів, а також посад, робота в яких дає право на підвищення посадових окладів на 60 відсотків.

Так, доплата праці здійснюється: 1) у розмірі 60 відсотків посадового окладу посад медичного персоналу, керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників центрів з профілактики та боротьби зі СНІДом, які займаються діагностикою, лікуванням і безпосереднім обслуговуванням хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих; 2) у розмірі 60 відсотків посадового окладу посад медичного персоналу, керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників закладів та спеціалізованих відділень (кабінетів, палат) закладів охорони здоров`я, що призначені для лікування хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих, які займаються лікуванням і безпосереднім обслуговуванням хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих; 3) 60 відсотків погодинної ставки (окладу) посад медичного персоналу, керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників закладів охорони здоров`я та їх структурних підрозділів, за винятком тих, що перелічені в пунктах 1, 2, за кожну годину роботи безпосереднього контакту з хворими на СНІД та ВІЛ-інфікованими при проведені консультацій, оглядів, наданні медичної допомоги, судово-медичної експертизи та проведення іншої роботи; 4) 60 відсотків погодинної ставки (окладу) посад медичного персоналу, керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників лабораторій та груп закладів охорони здоров`я, на які покладено органами охорони здоров`я обстеження населення на ВІЛ-інфекцію та дослідження крові, біологічних рідин, отриманих від хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих за кожну годину роботи безпосереднього контакту з хворими на СНІД та ВІЛ-інфікованими при проведені консультацій, оглядів наданні медичної допомоги, судово-медичної експертизи та проведення іншої роботи.

Згідно до пункту 1 примітки до додатку № 4 зазначено, що працівникам, які передбачені в даному Переліку, підвищення здійснюється із посадового окладу (тарифної ставки) з урахуванням кваліфікаційної категорії, завідування, старшинства без урахування інших підвищень, доплат та надбавок. Крім того, пунктом 2 вказаної примітки встановлено, що у кожному закладі на підставі цього додатка керівником за погодженням з профспілковим комітетом затверджується Перелік посад працівників, яким з урахуванням конкретних умов праці в цьому закладі, структурному підрозділі, на даній посаді посадовий оклад (тарифна ставка) підвищується на 60 відсотків. Посадові оклади працівників, зазначених у пунктах 3 та 4, підвищуються пропорційно безпосередньо відпрацьованому з хворими на СНІД та ВІЛ-інфікованими часу. Фактичні години цієї роботи реєструються у журналі за підписом керівника структурного підрозділу.

Отже, чинним законодавством не передбачено визначення поняття «безпосереднє обслуговування хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих» в розумінні положень додатку 4 до Наказу № 308/519, тому для з`ясування питання про те, чи охоплюється цим поняттям робота того чи іншого працівника необхідно надати оцінку завданням та обов`язкам відповідного працівника, а також його функціям за посадою і умовам виконуваної праці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі №428/7956/18 (провадження №61-5987св19).

Посадовою інструкцією завідувача лікаря-інфекціоніста кабінету «Довіра» КУ «АЦРЛ БРР», затвердженою головним лікарем 24 грудня 2014 року, передбачено, що основними завданнями лікаря-інфекціоніста є, зокрема, встановлення діагнозу ВІЛ -інфекції; проведення антиретровірусної терапії; ведення обліку людей, які живуть з ВІЛ, та здійснення медичного нагляду за ними відповідно до Порядку встановлення діагнозу ВІЛ-інфекції; здійснення медичного нагляду за ВІЛ-інфікованими вагітними жінками; призначення та проведення супроводу медикаментозної профілактики передачі ВІЛ від матері до дитини із застосуванням антиретровірусних препаратів; організація надання комплексної медичної допомоги людям, які живуть з ВІЛ із залученням інших фахівців, лікарів інших спеціальностей; забезпечення вторинної профілактики у ВІЛ-інфікованих осіб тощо.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та належним чином доводів позивача щодо обслуговування нею хворих на СНІД та здійснення їх лікування не перевірив.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов взаємовиключних висновків, що кабінет «Довіра» КУ «АЦРЛ БРР» не відноситься до центрів з профілактики та боротьби зі СНІДом чи закладів та спеціалізованих відділень (кабінетів, палат) закладів охорони здоров`я, що призначені для лікування хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих, а є спеціалізованим структурним підрозділом закладу; при цьому також виходив з того, що ОСОБА_1 не надавала адміністрації лікарні або до бухгалтерії лікувального закладу інформації щодо фактично відпрацьованого часу з хворими на ВІЛ-інфекцію/СНІД, що позбавило відповідача здійснювати відповідні нарахування підвищення посадового окладу позивачки на 60 відсотків погодинної ставки (окладу) за кожну годину роботи безпосереднього контакту з хворими на СНІД та ВІЛ-інфікованими.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, вказаних суперечностей не усунув, хоча на них було наголошено заявником в апеляційній скарзі.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод.

Положеннями статті 7 вказаного Закону передбачено, що у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.).

Статтею 18 КЗпП України передбачено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Згідно до пункту 2 примітки до додатку № 4 до Наказу № 308/519 зазначено, що у кожному закладі на підставі цього додатка керівником за погодженням з профспілковим комітетом затверджується Перелік посад працівників, яким з урахуванням конкретних умов праці в цьому закладі, структурному підрозділі, на даній посаді посадовий оклад (тарифна ставка) підвищується на 60 відсотків.

Колективним договором КУ «АЦРЛ БРР» затверджено перелік підрозділів, а також посад, робота на яких дає право на підвищення схемних посадових окладів на 60 відсотків (Додаток № 10), який апеляційним судом також не досліджений.

Таким чином, формально відмовляючи у задоволенні позову у зв`язку із недоведеності позовних вимог, апеляційний суд не надав належної оцінки доводам сторін та не встановив фактичні обставини справи, необхідні для правильного вирішення спору, не аргументував своїх висновків.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Перевірка доводів заявника, пов`язаних з установленням фактичних обставин справи та оцінкою доказів у ній, перебуває поза визначеними статтею 400 ЦПК України межами перегляду справи в касаційному порядку.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

За змістом статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З метою забезпечення завдання цивільного судочинства, а саме щодо забезпечення справедливого розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Амельченком Дем`яном Дем`яновичем, задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов