Провадження № 2/344/2187/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря судового засідання Грегулецької Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко Олени Володимирівни про продовження строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , а тому позивач просила суд встановити їй три місяці для прийняття спадщини за законом.

Провадження в справі відкрито на підставі ухвали апеляційного суду від 17/03/2020, оскільки місцевим судом було встановлено невідповідність заяви позивача вимогам щодо форми та змісту відповідної заяви ОСОБА_1 від 26/12/2019 та уточнення до неї.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Отже правові наслідки не прибуття в судове засіданні сторін та їх уповноважених представників покладено повністю на відповідні сторони.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20/11/1998 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в рівних долях.

Відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_2 батьками ОСОБА_5 зареєстровано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу №25890974 від 28/05/2009 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в рівних долях.

03/06/2009 ОСОБА_2 подав відповідачу заяву про відмову від спадщини ОСОБА_3 в користь сина ОСОБА_3 - ОСОБА_4

03/06/2009 ОСОБА_4 подав відповідачу заяву про прийняття спадщини ОСОБА_3

27/10/2009 позивач склала нотаріально посвідчену заяву, в якій вказала, що її матір хворіла до грудня 2008 року, позивач за нею доглядала, між позивачем та ОСОБА_6 триває спір щодо спадщини ОСОБА_3 .

Таким чином позивачу було відомо про смерть її матері ОСОБА_3 , про наявність інших спадкоємців ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В позові вказано, що позивач знала про наявність у неї батька, про його смерть. Отже позивач знала про смерть її батька, знала про відкриття спадщини, знала про необхідність подання заяви про прийняття спадщини та про правові наслідки не прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Позивач не прийняла спадщину її батька, про що особисто зазначила в позові.

Таким чином позивач вважає себе спадкоємцем, який не прийняв спадщину, оскільки особисто подала заяву про встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України строк прийняття спадщини є преклюзивним - його сплив позначає втрату спадкоємцем права на прийняття спадщини.

Тому позивачу не гарантовано право на продовження відповідного строку, про що позивач просила суд в її заяві, датованій позивачем 16/05/2019.

Отже позивач могла звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, але в будь-якому разі не вправі звертатись до суду із позовом про продовження присічного строку, оскільки присічні строки не підлягають продовженню.

У разі пропуску присічний строк може бути встановлено за заявою заінтересованої особи за правовими підставами, що визначені законом. При цьому обов`язок доказування наявності фактичних обставин, які можуть бути визнані поважними процесуальним законом покладено безпосередньо на позивача. Так позивач просила суд про продовження строку прийняття спадщини батька позивачки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже з часу відкриття спадщини до часу подання позову сплинуло 8 років. Однак позивачем не доведено тієї обставини, яка перешкоджала позивачу подати заяву про прийняття спадщини протягом восьми років. Разом з цим позивач обізнана про можливість подання заяви про прийняття спадщини надісланням відповідної заяви засобами поштового зв`язку.

Крім цього відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже зміст судових рішень є загальнодоступним. Обставини, що встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач на виконання її обов`язку не подала суду копії судового рішення в її спорах з ОСОБА_6 .

Однак постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 23/07/2020 рішення Івано-Франківського міського суду від 20/02/2020 залишено без змін, в ньому встановлено обставину дарування батьком позивача права на 1/3 частки в праві власності на спірну квартиру ОСОБА_6 . На час смерті ОСОБА_2 йому не належало прав на квартиру АДРЕСА_1 . На час звернення позивача до суду ОСОБА_6 не є власником зазначеної квартири, на підставі двох самостійних правочинів спірну квартиру почергово двічі відчужено третім особам; такого об`єкту цивільних прав як право на частку в спірній квартирі, що належала б ОСОБА_2 на час його смерті або на час розгляду цього спору не існує, а тому не може бути і встановлено строк на прийняття у спадщину такого майнового права.

Усі зазначені обставини позивача приховала за змістом її позову, хоча вони їй однозначно відомі, а повідомлення суду про зазначені обставини належить до обов`язку саме позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Отже обов`язком позивача було надати суду вказану інформацію, а не приховувати її.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 ЦПК України за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Отже введення позивачем суду в оману щодо фактичних обставин справи має собою правовий наслідок відповідальність, встановлену законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Однак позивач не зазначила в її заяві будь-якої поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 . При цьому позивачу було відомо, що вона не проживала зі спадкодавцем на час його смерті і не була зареєстрована в його житлі, а тому не могла прийняти спадщину у зазначені способи.

Позивачем не доведено тієї обставини, що у неї були будь-які об`єктивні перешкоди у прийнятті спадщини ОСОБА_2 протягом восьми років з моменту його смерті, про що було однозначно відомо позивачу.

Вирішуючи питання визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В заяві про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини повинно бути однозначно вказано на майно або речове право щодо прийняття якого позивач просить суд. Однак в прохальній частині заяви позивача не вказано на об`єкт цивільних прав, щодо якого подано позов.

В позові не зазначено на об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для спадкоємця на вчинення дій з прийняття спадщини.

Натомість позивачем приховано від суду ті обставини, що спадщину ОСОБА_2 приймав ОСОБА_6 . Крім цього до складу спадщини ОСОБА_2 не належало право на 1/3 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки до часу відкриття спадщини ОСОБА_2 відчужив відповідне речове право ОСОБА_6 на підставі договору дарування, який позивач оскаржувала в судовому порядку, та в її позові було відмовлено. Разом з цим ОСОБА_6 не є власником спірної квартири на час вирішення цього спору, спірну квартиру вже двічі було продано.

Отже позов позбавлено будь-яких правових підстав, в ньому неправдиво викладено фактичні обставини правових відносин щодо предмету спору, позов подано щодо неіснуючого предмету спору, оскільки до складу спадщини ОСОБА_2 не належало право на 1/3 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , а зазначення в позові про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини - безпосереднього об`єкта цивільних прав щодо перебування якого у складі спадщині та про прийняття якого позивач має намір подати заяву нотаріусу, належить до обов?язків позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України до основних засад цивільного судочинства належить неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер належить до форм зловживання позивача його правом на звернення до суду.

Також поняття «зловживання» представлене в статті 17 та статті 35§ 3 (a) (зловживання правом на індивідуальне звернення). Вона посилається на своє звичайне значення відповідно до загальної теорії права, а саме - шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене (Miroпubovs і інші проти Латвії, §§ 62 та 65; S.A.S. проти Франції [ВП], § 66).

В параграфі 68 рішення в справі Європейського суду з прав людини «Birsan проти Румунії» вказано, що ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямована на забезпечення демократій засобами боротьби з діями та діяльністю, які знищують або неналежним чином обмежують основні права та свободи незалежно від того, чи дії або діяльність здійснюються «державою», «групою» або «особою».

Отже позивачу не гарантовано право на зловживання її правом на звернення до суду.

Відповідно до зазначеного позов позбавлено будь-яких правових підстав, він є формою зловживання правом на звернення позивача до суду, а тому не підлягає до задоволення.

Так само, відповідно до ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. У свою чергу в ч. 3 ст. 13 ЦК України вказано, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже порушення позивачем ч. 3 ст. 13 ЦК України визначено правовою підставою для відмови в позові.

Крім цього позивачем не доведено, що ОСОБА_6 приймав у спадщину 1/3 частки у праві власності на спірну квартиру, яка належала ОСОБА_2 , а тому ОСОБА_6 не належить до осіб, на права яких може вплинути дане судове рішення.

Разом з цим за змістом позову позивачем і не доведено порушення будь-яких її прав зазначеним в позові відповідачем.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_1 про надання строку про прийняття спадщини за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.О. Бородовський