Провадження № 2/582/216/20
Справа № 582/830/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"04" листопада 2020 р.
Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Яковенко Н.М.,
за участю секретаря Костенка Ю.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування квартирою та встановлення порядку користування приміщеннями у ній, -
В С Т А Н О В И В :
18 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просила суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні квартирою, шляхом вселення її до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також встановити порядок користування квартирою, виділивши їй у користування житлову кімнату загальною площею 17,3 кв.м, а відповідача житлові кімнати площами 7,9 кв.м, 11,6 кв.м., а всі інші приміщення: коридор загальною площею 6.2 кв.м, туалет загальною площею 1,4 кв.м, ванну кімнату загальною площею 2,8 кв.м, кухню загальною площею 7,0 кв.м, коридор загальною площею 3,0 кв.м, лоджію загальною площею 1,25 кв.м, балкон загальною площею 0,75 кв.м, залишити у спільному користуванні, вирішити питання розподілу судових витрат.
Обґрунтовала свої вимоги тим, що рішенням Недригайлівського районного суду від 29.11.2019 за нею визнано право власності на ? квартири за адресою: АДРЕСА_1 . При зверненні до відповідача з метою отримати ключі для доступу до житла, відповідач почав чинити їй перешкоди у доступі до квартири, ключі давати відмовився. Тому позивач звернулася до суду із даним позовом та запронувала порядок користування спірною квартирою, виділивши їй одну кімнату із трьох, а інші приміщення залишити у спільному користуванні.
Позивач у судове засідання не прибула, направила до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання по розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на подання відзиву не скористався, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.
Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши подані позивачем докази, прийшов до наступних висновків.
Згідно статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За правилами ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
У силу ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до вимог ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до абз.6 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
В п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» надано роз`яснення щодо встановлення порядку користування жилим будинком. Зокрема, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленим приміщенням (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.
П. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року визначає, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Судом встановлено, що рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 29.11.2019р. по справі №582/388/19 визнано за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 59,20 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 (надалі- квартира).
З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 198459838 від 31.01.2020 (а.с.12-13) р вбачається, що ОСОБА_1 зареєструвала за собою право власності на 1/2 квартири на підставі зазначеного рішення суду від 29.11.2019.
Із копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 від 11.08.2020 (а.с.22-27) судом встановлено, що спірна квартира є трикімнатною та загальною площею 59,2 кв.м., та складається з наступних приміщень:
1. Коридор, загальною площею 6.2 кв.м.
2. Туалет, загальною площею 1,4 кв.м.
3. Ванна кімната, загальною площею 2.8 кв.м.
4. Житлова кімната, загальною площею 7.9 кв.м.
5. Житлова кімната, загальною площею 11,6 кв.м.
6. Житлова кімната, загальною площею 17,3 кв.м.
7. Кухня, загальною площею 7,0 кв.м.
8. Коридор, загальною площею 3.0 кв.м.
І - Лоджія, загальною площею 1.25 кв.м.
ІІ - Балкон, загальною площею 0.75 кв.м.
З пояснень позивача вбачається, що вона в квітні 2020 року зверталася до відповідача з проханням надати доступ до спірної квартири та надати комплект ключів для безперешкодного доступу до житла, але відповідач відмовився виконати прохання позивача.
У зв`язку з такою поведінкою відповідача, 01.05.2020 позивач звернулася до поліції з відповідною заявою про вчинення таких протиправних дій щодо неї ОСОБА_2 .
З довідки Недригайлівського відділення поліції Роменського відділу поліції ГУНП в Сумській області від 12.05.2020 (а.с.19) вбачається, що відділом розглянуто звернення ОСОБА_1 , але оскільки між сторонами вбачаються цивільно-правові відносини, які розглядаються в судовому порядку, прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення.
З копії письмової вимоги від 06.07.2020 (а.с.20) встановлено, що позивач ОСОБА_1 в порядку досудового врегулювання спору зверталася до відповідача та з метою уникнення судового спору в строк до 15.07.2020 просила відповідача надати їй безперешкодний доступ до квартири, загальною площею 59,20 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та надати ключі від всіх дверей в ній.
Відповіді на зазначену письмову вимогу позивач не отримала.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, позивач є власником 1/2 частини спірної квартири АДРЕСА_2 , тому має право безперешкодного володіння, користування та розпорядження своєю власністю.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно з ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Належно повідомлений відповідач ОСОБА_2 заперечення проти позову та докази на спростування позиції позивача до суду не надав, тому суд, на підставі наданих позивачем доказів, вважає встановленим, що відповідач чинить позивачу перешкоди в користуванні спільною квартирою адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки відповідач ОСОБА_2 чинить позивачу ОСОБА_1 перешкоди в здійсненні нею її прав власника, зокрема і щодо проживання у спірному житлі, то підлягає задоволенню її вимога про її вселення. Також суд вважає за можливе встановити порядок користування спірним житлом за запропонованим позивачем варіантом, виділивши в користування позивачу житлову кімнату загальною площею 17,3 кв.м, а відповідачу - житлові кімнати загальними площами 7,9 кв.м. та 11,6 кв.м., а всі інші приміщення залишити у спільному користуванні сторін.
Крім того, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681 грн. (а.с.1-2).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування квартирою та встановлення порядку користування приміщеннями у ній - задовольнити.
Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши відповідача ОСОБА_2 не чинити позивачу ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою.
Встановити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши позивачу ОСОБА_1 у користування житлову кімнату загальною площею 17,3 кв.м, а відповідачу житлові кімнати площами 7,9 кв.м, 11,6 кв.м., а всі інші приміщення: коридор загальною площею 6.2 кв.м, туалет загальною площею 1,4 кв.м, ванну кімнату загальною площею 2,8 кв.м, кухню загальною площею 7,0 кв.м, коридор загальною площею 3,0 кв.м, лоджію загальною площею 1,25 кв.м, балкон загальною площею 0,75 кв.м, залишити у спільному користуванні.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору у сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одну) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду скарги.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, до Сумського апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 09 листопада 2020 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Н. М. Яковенко