Справа № 2-1732/2010
Провадження № 4-с/697/7/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Льон О.М.

за участю секретаря с/з Дрянової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Каневі, Черкаської області скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на неправомірні дії головного державного виконавця Канівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Тетяни Михайлівни,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Канівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Тетяни Михайлівни, щодо винесення 11.06.2020 повідомлення про повернення виконавчого листа № 2-1732/2010 Канівського міськрайонного суду Черкаської області про примусове виселення з житлового будинку, що є предметом іпотеки АТ «Райффайзен Банк Аваль» - стягувачу без прийняття до провадження.

Вимоги скарги обґрунтовував тим, що головний державний виконавець Канівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкова Тетяна Михайлівна порушила його законні права та інтереси під час примусового виконання рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.10.2010 № 2-1732/2010. Зазначив, що 25.10.2010 Канівським міськрайонним судом Черкаської області задоволено позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» по справі № 2-1732/2010, у т.ч. щодо примусового виселення відповідача/боржника гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно умов Договору іпотеки № 014/02-33/01-08з від 04.01.2008 за реєстр. № 23, належного на праві приватної власності позичальнику/іпотекодавцю гр. ОСОБА_2 03.11.2010 стягувачу видано оригінал виконавчого листа № 2-1732/2010 на ім`я гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (примусове виселення з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ). 26.05.2020 АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1732/2010 від 03.11.2010 на гр. ОСОБА_1 11.06.2020 головним державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладковою Тетяною Михайлівною на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим нормам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження») було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Підставою для його повернення було те, що виконавчий документ № 2-1732/2010 на гр. ОСОБА_1 не містив відомостей щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб-платників податків).

Вказані дії державного виконавця скаржник вважає неправомірними, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» надано право державному виконавцю під час здійснення виконавчого провадження отримувати у т.ч. від органів фіскальної служби інформацію щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб-платників податків).

Також вказує, що частиною першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Таким чином, відсутність у виконавчому листі інформації щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб-платників податків) не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання, а тому просить суд: - визнати неправомірними дії головного державного виконавця Канівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Тетяни Михайлівни в частині винесення 11.06.2020 повідомлення про повернення виконавчого листа № 2-1732/2010 Канівського міськрайонного суду Черкаської області про примусове виселення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно умов Договору іпотеки № 014/02-33/01-08з від 04.01.2008 за реєстр. № 23 стягувачу без прийняття до виконання; - усунути порушені права заявника шляхом зобов`язання головного державного виконавця Канівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Тетяни Михайлівни за заявою стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» скасувати повідомлення про повернення виконавчого листа № 2-1732/2010р. Канівського міськрайонного суду Черкаської області про примусове виселення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно умов Договору іпотеки № 014/02-33/01-08з від 04.01.2008 за реєстр. № 23 стягувачу без прийняття до виконання від 11.06.2020; - усунути порушені права заявника шляхом зобов`язання головного державного виконавця Канівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Тетяни Михайлівни за заявою стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1732/2010 Канівського міськрайонного суду Черкаської області про примусове виселення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно умов Договору іпотеки № 014/02-33/01-08з від 04.01.2008 за реєстр. № 23.

У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії:

Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Льон О.М. від 20.07.2020 прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання на 27.07.2020 (а.с.22).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.07.2020 розгляд зазначеної справи було відкладено до 18.08.2020 у зв`язку з неявкою у судове засідання представника позивача (а.с.39).

18.08.2020 судове засідання по даній справі не відбулось, у зв`язку з тим, що суддя перебувала у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню 695/4097/15-к за обвинуваченням ОСОБА_3 , про що Канівським міськрайонним судом Черкаської області складено відповідну довідку (а.с.61). Розгляд справи призначено на 09.10.2020.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.10.2020 розгляд зазначеної справи було відкладено до 06.11.2020 у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про вручення всім учасникам справи повідомлення про дату, час і місце судового засідання (а.с.73).

Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримує, просить її задовольнити (а.с.82).

Головний державний виконавець Канівського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Гладкова Т.М. у судове засідання не з`явилася, надала до суду відзив на скаргу, відповідно до якого скаргу не визнала (а.с.31-32, 58-59), у задоволенні скарги просить відмовити у зв`язку з її безпідставністю. Матеріали справи містять також клопотання про розгляд скарги без її участі (а.с.33).

Заінтересовані особи боржники у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду скарги були повідомлені належним чином про що в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення про вручення їм судових повісток (а.с.74, 75, 76, 77, 78). Їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2010 Канівським міськрайонним судом Черкаської області задоволено позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» у справі № 2-1732/2010, у т.ч. щодо примусового виселення відповідача/боржника гр. ОСОБА_1 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.8-9).

Згідно умов Договору іпотеки № 014/02-33/01-08з від 04.01.2008 за реєстр. № 23, належного на праві приватної власності позичальнику/іпотекодавцю гр. ОСОБА_2 03.11.2010 стягувачу видано оригінал виконавчого листа № 2-1732/2010 на ім`я гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (примусове виселення з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ) (а.с.7).

26.05.2020 АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1732/2010 від 03.11.2010 на гр. ОСОБА_1

11.06.2020 головним державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладковою Тетяною Михайлівною на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим нормам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження») було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання (а.с.10). Підставою для його повернення було те, що виконавчий документ № 2-1732/2010 на гр. ОСОБА_1 не містив відомостей щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб-платників податків).

Вказані дії державного виконавця скаржник вважає неправомірними, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» надано право державному виконавцю під час здійснення виконавчого провадження отримувати у т.ч. від органів податкової служби інформацію щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб-платників податків), а тому звернувся до суду з вищевказаною скаргою.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Пунктом 6 частини 4 статті 4 вказаного Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України, ч. 1 ст. 302 ЦК України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого, збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Разом з тим, положеннями п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що з метою захисту інтересів стягувача виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Виходячи з приписів вказаних вище норм права, вбачається, що державний виконавець зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Системний аналіз вищевказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що відсутність у виконавчому листі реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб платників податків) не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання, так як відсутність у виконавчому документі будь якої інформації щодо боржника не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що державний виконавець, повертаючи виконавчий документ стягувачу, не в повній мірі скористався наданими йому законом правами та повноваженнями для своєчасного і повного виконання судового рішення і доказів протилежного суду не надав.

Про відсутність правових підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без виконання у зв`язку з відсутністю у виконавчому листі даних про особу боржника зазначено також у постановах Верховного суду України від 25.06.2014 у справі № 6-62цс14, від 21.05.2014 у справі № 6-45цс14, а також у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 471/283/17-ц, від 26.12.2018 у справі № 61-1115св18, від 27.12.2018 у справі № 469/1357/16ц, в яких зазначено, що: «Повернення стягувачу виконавчих документів через відсутність в них деякої інформації про боржника не є законним і обґрунтованим. Виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від усіх державних органів, підприємств і установ, незалежно від форми власності, всі необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Стягувач позбавлений можливості самостійно отримати інформацію щодо дати народження та/або індивідуального податкового номеру боржника, натомість державний виконавець має право на безпосередній доступ до такої інформації. Таким чином, відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційного номера облікової картки платника податків та його паспортних даних не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання».

Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що за змістом ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», однією з головних засад виконавчого провадження є своєчасне та ефективне виконання судових рішень, отже наявність формальних невідповідностей змісту виконавчих документів встановленим вимогам сама по собі не може бути перешкодою для їх виконання за можливості у виконавця у процесі реалізації його повноважень усунути відповідні недоліки та одержати необхідну інформацію.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, п. 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд приходить до висновку, що головний державний виконавець Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкова Т.М. при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, не використала в повному обсязі надані їй права, не виконала обов`язки, покладені на неї як державного виконавця Законом України «Про виконавче провадження», а тому такі дії державного виконавця є неправомірними.

Обставини, на які звертає увагу у відзиві на скаргу головний державний виконавець Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкова Т.М., а саме: що боржник за виконавчим документом є неповнолітньою особою, яка може і не мати реєстраційного номера облікової картки платника податків, що унеможливлюють його ідентифікацію та те, що його повноваження можуть реалізовуватись через законного представника, про якого ні у виконавчому документі, ні в інших документах, що надійшли від АТ «Райффайзен Банк Аваль» суд до уваги не приймає, оскільки підставою для винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є лише відсутність у виконавчому документі реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб платників податків), а не вказані у відзиві підстави.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги АТ «Райффайзен Банк Аваль» в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення 11.06.2020 повідомлення про повернення виконавчого листа № 2-1732/2010 Канівського міськрайонного суду Черкаської області про примусове виселення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно умов Договору іпотеки № 014/02-33/01-08з від 04.01.2008 за реєстр. № 23 стягувачу без прийняття до виконання та скасування повідомлення про повернення виконавчого листа № 2-1732/2010 Канівського міськрайонного суду Черкаської області про примусове виселення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно умов Договору іпотеки № 014/02-33/01-08з від 04.01.2008 за реєстр. № 23 стягувачу без прийняття до виконання від 11.06.2020.

Щодо обраного заявником способу захисту, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи зі змісту ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Зокрема, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби провести певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Крім цього, відповідно до положень п.п. 3 п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов`язувати державного виконавця або іншу посадову особу до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Згідно з рекомендаціями Комітету міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими 11.03.80, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке вважає найкращим за певних обставин.

З огляду на викладене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. Таким чином, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобов`язання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання або зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення виконавчого листа та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

Враховуючи викладене вище, а також виходячи зі змісту прав та обов`язків виконавця при проведенні виконавчих дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», суд не знаходить підстав для зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1732/2010 Канівського міськрайонного суду Черкаської області про примусове виселення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно умов Договору іпотеки № 014/02-33/01-08з від 04.01.2008 за реєстр. № 23. Суд вважає, що належним способом захисту заявника є зобов`язання державного виконавця вирішити питання про прийняття виконавчого документа до виконання.

Отже, суд приходить до висновку, що скарга Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на неправомірні дії головного державного виконавця Канівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Тетяни Михайлівни підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447, 449-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на неправомірні дії головного державного виконавця Канівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Тетяни Михайлівни задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Канівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Тетяни Михайлівни щодо винесення 11.06.2020 повідомлення про повернення виконавчого листа № 2-1732/2010 Канівського міськрайонного суду Черкаської області про примусове виселення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно умов Договору іпотеки № 014/02-33/01-08з від 04.01.2008 за реєстр. № 23 стягувачу без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення головного державного виконавця Канівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Тетяни Михайлівни про повернення виконавчого листа № 2-1732/2010 Канівського міськрайонного суду Черкаської області про примусове виселення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно умов Договору іпотеки № 014/02-33/01-08з від 04.01.2008 за реєстр. № 23 стягувачу без прийняття до виконання від 11.06.2020.

Зобов`язати головного державного виконавця Канівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкову Тетяну Михайлівну вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документа виконавчого листа № 2-1732/2010 Канівського міськрайонного суду Черкаської області про примусове виселення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно умов Договору іпотеки № 014/02-33/01-08з від 04.01.2008 за реєстр. № 23.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий підпис О . М . Льон