ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що шлюбні відносини із відповідачем припиненні, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із різними поглядами на життя, різними характерами та інтересами. Від шлюбу сторони мають дитину: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що утримання спільної дитини сторін проводиться за рахунок її коштів. На даний момент позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною інвалідом. У зв`язку з хворобою сина, він потребує постійного лікування та підтримуючої терапії. Витрати на таке лікування складають орієнтовно 6 700,00 грн.на місяць. Зважаючи на те, що позивач не має наразі реальної можливості матеріально забезпечити дитину в повній мірі, тому звернулася до суду.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 23.07.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 56. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22 червня 2018 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року суд вирішив виправити допущені описки в рішенні суду від 17.02.2020 у справі № 752/12700/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, а саме:

- в дев`ятому абзаці, мотивувальної частини рішення суду замість помилково зазначеного «позов підлягає частковому задоволенню», зазначити вірно «позов підлягає задоволенню»;

- в сорок першому абзаці мотивувальної частини рішення суду замість помилково зазначеного «стягнути аліменти з відповідача в розмірі 3000,00 грн на утримання неповнолітньої дитини», зазначити вірно «стягнути аліменти з відповідача в розмірі 5000,00 грн на утримання неповнолітньої дитини»;

- в сорок п`ятому абзаці мотивувальної частини рішення суду замість помилково зазначеного «суд дійшов висновку про часткове задоволення позову», зазначити вірно «суд дійшов висновку про задоволення позову»;

- в першому абзаці резолютивної частини рішення суду замість помилково зазначеного «задовольнити частково», зазначити вірно «задовольнити»;

- в третьому абзаці резолютивної частини рішення суду замість помилково зазначеного «у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок», зазначити вірно «у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок»;

- четвертий абзац резолютивної частини рішення суду «В іншій частині позовних вимог - відмовити» виключити з резолютивної частини рішення суду.

- в п`ятому абзаці резолютивної частини рішення суду замість помилково зазначеного «судовий збір у розмірі 704 (триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп.», зазначити вірно «судовий збір у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.».

Не погодившись із ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року про виправлення описки,ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Зазначає, що оскаржувану ухвалу суду не отримував, виправлення описки у шести абзацах судового рішення у такому вигляді є зміненням його змісту.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження позивачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиву щодо апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 17 квітня 2020 року до апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про виправлення описок у рішенні суду, суд першої інстанції виходив з того, що в дев`ятому абзаці, мотивувальної частини рішення суду від 17.02.2020, помилково зазначено, що «позов підлягає частковому задоволенню», однак вірним є «позов підлягає задоволенню».

Поряд з цим, враховуючи виправлення зазначене вище, суд першої інстанції вважав за можливе також виправити наступні описки:

в сорок першому абзаці мотивувальної частини рішення суду від 17.02.2020, помилково вказано «стягнути аліменти з відповідача в розмірі 3000,00 грн. на утримання неповнолітньої дитини», однак вірним є «стягнути аліменти з відповідача в розмірі 5000,00 грн. на утримання неповнолітньої дитини».

Крім того, в сорок п`ятому абзаці мотивувальної частини рішення суду від 17.02.2020, помилково вказано «суд дійшов висновку про часткове задоволення позову», однак вірним є «суд дійшов висновку про задоволення позову».

В першому абзаці резолютивної частини рішення суду від 17.02.2020, помилково вказано «задовольнити частково», однак вірним є «задовольнити».

В третьому абзаці резолютивної частини рішення суду від 17.02.2020, помилково вказано «у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок», однак вірним є «у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок».

В четвертому абзаці резолютивної частини рішення суду від 17.02.2020, помилково вказано «В іншій частині позовних вимог - відмовити», яку слід виключити з резолютивної частини рішення суду від 17.02.2020.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Отже, колегія суддів виходить з того, що описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття.

Верховний Суд зауважує, що суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.

Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2019 року по справі № 369/8367/16-ц (провадження № 61-10808св18), в якій окремо зауважено, що суд не має права в рамках такої процедури змінювати зміст судового рішення.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виправляючи описки в тексті рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року суд першої інстанції фактично постановив нову по суті та за змістом мотивувальну частину судового рішення в новій редакції, чим повністю змінив зміст судового рішення.

Стаття 269 ЦПК України передбачає можливість виправлення лише описок або арифметичних помилок, а не зміну встановлених судом фактичних обставин справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної сарги знайшли своє підтвердження, оскаржувана ухвала суду постановлена із порушенням норм процесуального права, а відтак підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 року задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 рокускасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: С.В. Лівінський

В.А.Нежура