Справа № 362/949/18
Провадження № 2/362/173/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю секретарів судового засідання Яренко Н.М., Чорної М.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Кощей К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації у Київській області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з відповідачем вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.01.2010 р., який розривається в судовому порядку. Від шлюбу вони мають малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В травні 2017 р. відповідач після сварки забрала дитину і поїхала до місця проживання своєї матері і не дозволяє йому спілкуватися з дитиною без її присутності. Позивач звертався до служби у справах дітей та сім`ї з заявою про встановлення часу та днів зустрічей спілкування з донькою, однак 27.12.2007 р. отримав відповідь про відмову у задоволенні клопотання. Просить взяти до уваги, що між ним і дитиною має існувати безперервний контакт, що сприятиме повноцінному вихованню і розвитку дитини, що участь батька в вихованні дитини сприятиме її гармонійному розвитку і відповідає інтересам дитини.

Таким чином, позивач просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою систематичні побачення дитини з ОСОБА_1 в такі дні:

-щотижня з п`ятниці з 15:00 год. по неділю до 20:00 год., з можливістю забирати дитину за місцем його проживання (без присутності матері дитини);

-один раз на тиждень, по його можливості, з понеділка по п`ятницю з 15:00 год. до 18:00 год. за місцем навчання доньки або за місцем її проживання, перебування для відвідування дитячих заходів (без присутності матері дитини);

-половину осінніх,зимових, весняних і літніх канікул за місцем його проживання (без присутності матері дитини);

-на час його відпустки взимку до 10 днів і влітку до 21 дня з правом виїзду за межі України на оздоровлення дочки (без присутності матері дитини);

-в свята за місцем його проживання (без присутності матері дитини): Новий рік (парні календарні роки),Ю Різдво (непарні календарні роки), Великдень (парні календарні роки); День народження дитини (непарні календарні роки), Дні народження його, його батька, матері і брата;

-безперешкодне відвідування дитини у школі, а також присутність на шкільних заходах;

-на час хвороби дитини безперешкодне відвідування її за місцем знаходження.

Також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

05.06.2018 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вона не визнає заявленого позову та його доводів і вважає, що він не може бути задоволений. Вказує, що після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з нею. Позивач знає місце проживання і навчання доньки, має можливість спілкуватися з нею, доказів того, що відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною не надано, позивач не звертався до жодного компетентного органу по факту перешкоджань у спілкуванні з дитиною. Відповідач дійсно завжди присутня під час зустрічей з дитиною, оскільки під час перебування у шлюбі позивач вчиняв фізичне та психологічне насилля по відношенню до неї та дитини. Крім того, від вчиняв по відношенню до малолітньої дочки розпусні дії, у зв`язку з чим відносно нього було відкрито кримінальне провадження за ч.2 ст. 156 КК України. У зв`язку з зазначеним, в інтересах дитини вона завжди присутня під час його зустрічі з дитиною, що не є перешкодою для їх нормального спілкування. Запропонований позивачем графік побачень є неприйнятним ні для дитини, яка навчається в школі і має свій розпорядок дня, ні для відповідача, яка працює в місті Києві. Крім того, дитина має певні проблеми зі здоров`ям, і такий активний графік побачень не піде їй на користь. Просить звернути увагу суду на те, що позивач не має власного житла, винаймає однокімнатну квартиру в місті Києві, що унеможливлює поїздки до батька з ночівлею без присутності матері. За таких обставин, з урахуванням інтересів малолітньої дитини, позивач просить суд відмовити позивачу у задоволенні заявленого позову.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. Зазначив, що завжди возив дитину на відпочинок, іноді її бачить, мати дозволяє бачитися з дитиною, однак лише в її присутності. При цьому відповідач ображає його в присутності дитини. Він раніше займався дитиною, читав і писав з нею, займався її здоров`ям, лікуванням. Цього року разом їздили на відпочинок з дитиною і відповідачем, при цьому відповідач перерахувала кошти лише за себе. Мати та бабуся залякали дитину тим, що він заразить її коронавірусом. В його присутності бабуся і відповідач вчиняють сварки в присутності дитини. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та суду показав, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають дитину, яка після припинення шлюбних відносин, залишилась проживати з відповідачем. Перешкоди позивачу чинились відповідачем у формі: приїздити додому до дитини, до школи, відповідач забороняла забирати дитиину, щоб поїхати з нею в Київ в розважальні центри, до помешкання позивача. Позивач іноді має можливість бачити дитину. Цього року разом були на відпочинку. Однак зараз у батька і дитини неприязні стосунки, і для кращого їх спілкування необхідно, щоб вони частіше бачилися. Перешкодою є логістичні проблеми, оскільки позивач проживає в м. Києві, а відповідач з дитиною в смт. Калинівка, тому позивач не має змоги. Позивач позитивно характеризується, не має заборгованості по аліментам. Позивач просить встановити графік побачень, щоб систематизувати та дисциплінувати батьків. Зазначив, що просить дозволити залишати дитину на ночівлю за місцем проживання позивача в м. Києві в орендованій однокімнатній квартирі не кожних вихідних, а через неділю, оскільки там створені всі умови, є окреме ліжко. Просив вирішити спір до досягнення дитиною повноліття. Перший рік - як встановив орган опіки та піклування, другий рік - побачення без участі матері, а через 1,5 року залишатися з ночівлею.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Показала, що при спільному проживанні їх дитина надивилась жахіть, оскільки позивач при дитині бив її і ображав. Коли дитина проживала з батьком, вона була худа і хвороблива, жила в страху, не вміла розмовляти, тому в школу пішла не в 6 років, а в 7. Позивач ходив по квартирі оголеним (без трусів) і дитина бачила його геніталії, про що відповідач робила йому зауваження. Вона розлучилась з позивачем, оскільки не хотіла, щоб дитина жила в стресі. Постанови про притягнення позивача до адміністративної чи кримінальної відповідальності немає. Зараз дитина подробиць не пам`ятає, однак пам`ятає, що позивач просив її тримати його статевий орган і трусити ним. В комп`ютері позивача відповідач знайшла відео порнографічно-педофілійного змісту. Вона подавала до поліції заяву про розбещення її доньки. Позивач до даного часу не одружився, інших дітей не має. Також зазначила, що позивач сплачує аліменти в розмірі 2000 грн., і кожного року він на море дитину не возив, як він стверджує в своїх показах. Дитину вона не била, це робив позивач.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та суду показала, що відповідач не вчиняє перешкод у спілкуванні позивача з дочкою, вони регулярно зустрічаються, їздили на відпочинок, однак лише в присутності матері відповідача. Позивач систематично вчиняє психологічне і фізичне насилля над матір`ю і дитиною. Запропонований позивачем графік побачень є неприйнятним, зокрема ночівля дитини у батька. Позивач має однокімнатну квартиру без визначеного строку оренди. Проти позивача порушено кримінальне провадження за ст. 156 КК України розбещення неповнолітніх. При цьому відповідач не заперечує, щоб позивач зустрічався з дитиною 2 чи 3 рази на місяць без ночівлі в її присутності. Просить відмовити в заявлених вимогах позивача.

Представник третьої особи в судовому засіданні показала, що коли служба у справах дітей отримала ухвалу суду, було з`ясовано, що позивач не має заборгованості по аліментах. Служба звернулась до матері, яка письмово надала пояснення, що не заперечує проти спілкування позивача з донькою, лише в її присутності. Були обстежені умови проживання у батька для дитини і умови проживання для дитини у матері. Умови проживання обох батьків відповідають вимогам і комісія надала свій висновок. При вирішенні даного спору комісія покладається на думку суду та просить врахувати наданий службою висновок. Не було встановлено обставин, які б перешкоджали побаченням батька з дитиною та спілкування у запропонований спосіб. Відносно кримінального провадження, порушеного відносно позивача - отримано довіку про відсутність такого провадження. Також відсутні докази, що спілкування батька з дитиною перешкоджатиме психологічному розвитку дитини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю відповідача, суду показала, що коли сторони одружились, вони проживали в її квартирі. У неї погіршився матеріальний стан і вони з`їхали в гуртожиток в жахливі умови, дитині тоді був рік. Тоді дочку з дитиною забрала до себе, а позивач приїздив вночі. Потім зняли знову квартиру з поганими умовами, а йому було байдуже, куди він приводить дитину. Вона запропонувала, що вона буде доплачувати, але щоб знайшли квартиру з гарними умовами. Позивач 5 років не утримував дитину (вони самі купували їй одяг, харчі, іграшки). Коли вона приїздила глядіти дитину, ОСОБА_8 ходив без трусів. Дитиною він не піклувався, продукти харчування не купував. Паша є агресивною людиною, у 2018 р. на день народження доньки він бив дружину (її доньку) і вона викликала поліцію. Коли він їздив з дитиною до своїх батьків, вона потім розказувала, що лежала з батьком у ліжку. Він забрав посуд, меблі та одяг дитини. Дитина боїться свого батька. Він приїздить в суботу увечері і через 20-30 хв. йде. Вони ніколи не казали дитині, що батько поганий. Однак він маніпулює дитиною, «купляє» її за подарунки. Він бив її доньку, тому вони розлучились. Коли онука була у неї, то прокидалась серед ночі і кричала «не треба» і ховалась під ліжко, вона зачинялась в гардеробі, коли приходив батько. Він молодшій сестрі (на 17 років) пропонував сексуальні послуги.

В присутності психолога малолітня ОСОБА_6 суду показала, що коли вони жили в м. Києві - життя було жахливе, вона ходила в дитячий садочок. Мама така, як всі мами, а тато - жахливий, він тільки прикидається. Він не купував їжу їй і мамі, вона була худа, він бив її, так було завжди, у неї лише погані спогади. Коли приїздить батько, вони ходять в парк, в магазин, де він купує подарунки і солодощі, на День народження купив великий самокат. Тато приїздить не часто, вона не хоче, щоб частіше приїздив і був з ними. Зустрічатися з татом вона хоче в Калинівці і щоб при цьому була мама. У школу тато не приходить. Тато кричить на неї, а коли поруч мама - прикидається. Вони машиною їздили з мамою і татом на море, тато не був злим, був веселим, купляв їй все, що вона просила. Думає, що тато любить її, але не так сильно, як мама. Мама каже їй про тата трохи погані слова. Вона вважає, що повинно бути так, що бачитись вони мають в Калинівці. Якщо кудись їхати, то їхати хоче лише з мамою. Вона не хоче їздити до батька. Хотіла б ходити по магазинам разом з мамою і татом. Іхати до тата на декілька днів вона не хоче. Коли вони жили разом, він був ненормальний. Мама казала, що він їх не любив. Колись вони з татом займались математикою в піцерії. Вона тата боїться. Коли він приїздить в Калинівку, то нічого поганого не робить. Раніше він їй дзвонив, зараз чомусь не дзвонить. Коли вони перебувають вдвох з татом їй страшно. Тато бив маму і її.

Психолог ОСОБА_9 за результатами допиту малолітньої ОСОБА_6 суду дала наступні покази. У дитини висока тривожність, фобії, страхи. Вона хоче відчувати себе у безпеці з мамою та бабусею. Якщо відривати дитину від мами, то це буде посилювати її страхи і фобії. Вона радить позайматись дитині з психологом, щоб зняти цю тривожність та посилити довіру до батька. Страх на даний час залишився. Вона розуміє, що він змінився, проте страх живе. Дитина вела себе тривожно - було або насильство або страх. На даний час не бажано, щоб дитина була без обох батьків. Може в подальшому це буде можливо. Це буде примусове насилля, це призведе до соматичних хвороб, посилення тривожності. На сьогодні буде травмою і те, що дитина залишиться наодинці з батьком.

Заслухавши пояснення учасників процесу, заслухавши свідка, малолітню дитину, психолога, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають істотне значення для розгляду справи, суд приходить до наступних висновків.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦК України).

За положенням п. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що сторони у справі 30.01.2010 р. зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області, що стверджувалось сторонами під час судового розгляду.

Від шлюбу сторони мають спільну дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (а.с10).

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, дитина ОСОБА_6 проживає з матір`ю - ОСОБА_3 .

Листом Васильківської районної державної адміністрації від 27.12.2017 р. №723.25 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні його заяви про визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_6 разом з ним, рекомендовано звернутися з даним питанням до суду (а.с.14).

Позивачем надано акт обстеження умов проживання від 04.08.2017 р., затверджений начальником служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, з якого вбачається, що проведеного обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 і встановлено, що житло ОСОБА_1 є орендованим, складається з однієї кімнати. Умови проживання є задовільними, для виховання та розвитку дитини створені такі умови: для малолітньої ОСОБА_10 облаштоване окреме спальне місце, створені умови для повноцінного розвитку, наявні іграшки, дитяча література. Стосунки, традиції сім`ї добрі, батько любить проводити час зі своєю донькою, стосунки загальноприйнятні, панує взаємоповага та взаємопідтримка (а.с.16-17).

Відповідно до наданих медичних висновків, судом встановлено, що малолітня ОСОБА_6 часто хворіє на захворювання дихальних шляхів, потребує нагляду та консультації педіатра (а.с.28-30).

Щодо стосунків між позивачем ОСОБА_1 та малолітньою ОСОБА_6 судом встановлено наступне.

Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу №234 від 15.12.2017 р., ОСОБА_6 відвідувала даний заклад за адресою: АДРЕСА_2 з 01.09.2015 р. по 30.08.2017 р., відповідно до Книги щоденного відвідування дітьми ДНЗ за 2016-2017 р.р. встановлено, що дитина відвідувала заклад рідко. Приводила і забирала ОСОБА_11 - ОСОБА_3 (а.с.50).

Тобто, питанням виховання дитини (відвідування ДНЗ) займалась виключно мати дитини відповідач ОСОБА_3 .

Як стверджує відповідач, і не заперечує позивач, на даний час в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа №362/6807/17 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, у якій позивач фактично просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються на малолітню дитину.

Вказана обставина, на думку суду, не характеризує позивача як особу, яка турбується про свою дитину і сприяє фізичному та духовному розвитку дитини, яка, окрім нагайних потреб, має проблеми зі здоров`ям.

Відповідно до витягу з ЄРДР від 23.02.2018 р., за заявою ОСОБА_3 зареєстровано кримінальне провадження № 0000035 за фабулою: "У невстановлений час в 2017 р. за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_1 вчиняв розпусні дії відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 , 2010 р.н. Правова кваліфікація - ч.2 ст. 156 КК України (а.с.49)".

Однак, суду не надано вироку у вказаній справі, з якого можливо встановити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_3 ознак злочину, а саме вчинення щодо своєї малолітньої дитини розпусних дій. У зв`язку з цим, враховуючи презумпції невинуватості, вказаний доказ до уваги не приймається.

Разом з тим, під час судового засідання свідком ОСОБА_7 надано показання, що позивач непристойно поводив себе перед дитиною, а саме - ходив перед нею без спідньої білизни, тощо.

Суд звертає увагу, що позивачем, який був присутній під час судового засідання та надання показів зазначеним свідком вказані покази не спростовувались жодним чином. Так само ним не спростовувались покази позивача щодо його прохання до дитини торкатися його статевих органів.

Крім того, сама малолітня ОСОБА_13 , яка була допитана в присутності психолога, суду пояснила, що боїться тата, оскільки він бив її та маму, і вона боїться залишатися з ним наодинці.

За наданим в судовому засіданні усним висновком психолога, у дитини зберігається тривожність і страх по відношенню до батька, дитина боїться залишитися з ним наодинці.

Вказані обставини дають суду підстави сумніватися в нормальності та адекватності ставлення позивача, як батька по відношенню до його малолітньої дитини, а відтак і можливості залишення дитини з ним наодинці та з ночівлею.

Відповідно до наданого суду висновку Васильківської районної державної адміністрації від 28.10.2019 р. встановлено, що ОСОБА_1 не має заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітньої дочки, має належні умови за місцем проживання в м. Києві, а відповідач ОСОБА_3 , яка має належні побутові умови для проживання дитини за своїм місцем проживання в АДРЕСА_4 - не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною, однак вважає неприйнятним запропонований графік побачень. Рекомендовано встановити батькові ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до графіка спілкування в такі дні: кожну першу та третю суботу з 09.00 год. до неділі 16.00 год.; половину осінніх, зимових, весняних і літніх канікул; в святкові дні за бажанням дитини (а.с.98-99).

Суд критично оцінює такий висновок Васильківської районної державної адміністрації Київської, оскільки він суперечить інтересам та потребам малолітньої ОСОБА_14 і прийнятий без врахування її фобій, особливості психічного стану та ставлення до батька.

При цьому суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.2 СК України, о сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України.

Згідно з ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене.

Згідно положень ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини

У відповідності до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Як встановлено при розгляді справи, сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дітьми їх батька, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Разом з тим, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дочки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а й відповідатиме інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню, розвитку, задоволенню життєво важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості лише за умови присутності під час цих побачень матері, враховуючи складний психічний стан та фобії дитини по відношенню до батька.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 17.08.2017 р. №9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» враховуючи необхідність забезпечення однакового правозастосування у справах про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог національного сімейного законодавства, а також врахування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("Sommerfeld v. Germany") від 08.07.2003 р., "Цаунеггер проти Німеччини" ("Zaunegger v. Germany") від 03 грудня 2009 року).

З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дітьми, а також беручи до уваги матеріальні та побутові умови сторін, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я і стан здоров`я дітей, їх вік, беручи до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у його вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_1 в частині встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми.

При цьому судом враховуються інтереси малолітньої ОСОБА_14 та відповідача та встановлюється графік зустрічей, який не порушує режиму дня та навчання дитини, не відриває її від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає нормальному її існуванню.

Так, визначаючи способи участі ОСОБА_1 у вихованні дочки та визначаючи години спілкування, судом враховано рекомендації щодо режиму дня, який має забезпечувати високу працездатність дитини протягом навчального дня, тижня, року, захищати нервову систему від перевтоми, підвищувати загальну стійкість організму, створювати сприятливі умови для фізичного і психічного розвитку.

Правильно організований режим дня сприяє встановленню фізіологічної рівноваги організму з середовищем, в якому здійснюються виховання і навчання, тому що він заснований на всебічному обліку особливостей росту, розвитку, умов життя дитини.

Основні режимні моменти доби дітей, зокрема учнів - це навчальні заняття в школі і вдома, заняття в установах додаткової освіти, гуртках і т.д., рухливі ігри та спорт, прогулянки, допомога в сім`ї і самообслуговування, вільний час, прийом їжі і нічний сон. Головним у розпорядку дня має бути розумне чергування розумових та фізичних навантажень і праці та відпочинку, при цьому будь-яка діяльність, як інтелектуальна, так і фізична, за характером і тривалістю повинна бути посильною для підлітка, не перевищувати меж його працездатності, а відпочинок - забезпечувати повне функціональне відновлення організму.

Враховуючи методичні рекомендації педагогів, науковців щодо тривалості сну та часу піднімання та укладання, приймаючи до уваги висновок психолога щодо доцільності проведення зустрічей за місцем проживання дитини і у присутності матері, суд вважає допустимим та таким, що не вплине негативним чином на фізичний та психічний розвиток ОСОБА_14 спілкування з батьком: щотижня в суботу з 10-00 години до 20-00 години; половину осінніх, зимових, весняних і літніх канікул; в святкові дні, День народження дитини - за бажанням дитини.

З метою дотримання найкращих інтересів дитини, недопущення тривожності та травматичності нервової системи, збереження її спокійного емоційного стану, поступового відновлення довіри до батька суд вважає за можливе проведення побачень дитини з батьком виключно в присутності матері дитини ОСОБА_3 .

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дочкою, то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні такої позовної вимоги, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів створення відповідачкою таких перешкод позивачу, а лише наявність суперечок щодо порядку та часу спілкування та відвідання дитини позивачем.

Щодо заявлених вимог представника позивача про встановлення графіка побачень через рік та півтора року, суд роз`яснює, що дане рішення приймається на підставі доказів і обставин, що існують на момент його прийняття, у зв`язку з чим неможливо з`ясувати та передбачити ставлення дитини до батька та наявність чи відсутність у неї страхів і фобій через певний проміжок часу.

Крім того, у разі зміни обставин справи, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду повторно.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування сплаченого судового збору підлягає стягненню 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 19, 141, 157, 158, 159 Сімейного Кодексу України,ст.ст.11, 12, 15 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.ст.12,13,76,77,78,80,81,141, 259, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визначити такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - систематичні побачення дитини з батьком ОСОБА_1 в такі дні:

-щотижня в суботу з 10-00 години до 20-00 години (в присутності матері дитини);

-половину осінніх, зимових, весняних і літніх канікул (в присутності матері дитини);

-в святкові дні, День народження дитини, за бажанням дитини (в присутності матері дитини).

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 16.10.2020 р.

Суддя Л.М.Кравченко