УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2020 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Золочівська селищна рада про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Золочівська селищна рада про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Звертаючись до суду заявник вказує, що під час оформлення спадщини після смерті батьків йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування після його матері, оскільки він не мав реєстрацію місця проживання зі спадкодавцем за вказаною адресою та не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, і йому нотаріусом було роз*яснено право на звернення до суду.

Згідно вимог ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Дослідивши подану до суду заяву, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значущість, і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб*єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Слід врахувати, що важливою є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв*язок із певним суб*єктивним матеріальним правом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2009 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 (нині ст.294 )ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Відповідно до п.23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За правилами ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з поданої до суду заяви, ОСОБА_1 просить встановити факт сумісного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підтвердження факту прийняття спадщини та стверджує, що він є єдиним спадкоємцем 1 черги.

Однак, з наданої до суду заяви вбачається наявність спору щодо підтвердження права заявника на спадщину після померлої ОСОБА_2 , а отже дане питання повинно вирішуватись в порядку позовного провадження, з залученням всіх можливих спадкоємців до участі у справі та з*ясування наявності чи відсутності їх заперечень щодо вимог заявника, в тому числі представника територіальної громади (в разі відсутності спадкоємців).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(зі змінами і доповненнями),у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчому судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

На підставі зазначеного, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 , подана в окремому провадженні не може бути прийнята до розгляду, оскільки існує спір про право, з залученням в якості відповідачів всіх можливих спадкоємців, який повинен вирішуватися в позовному порядку, а тому слід відмовити у відкритті провадження за даною заявою, оскільки строк для прийняття спадщини сплинув 13 років тому.

Керуючись ст. ст. 260, 293, 315 ЦПК України, суддя ,-

УХВАЛИВ:

У відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Золочівська селищна рада про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя : С.Л. Шаренко