Справа № 216/6239/20
Провадження 2-з/216/63/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

05 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, суддя Бутенко М. В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Курдюмова Михайла Миколайовича про забезпечення позову, шляхом заборони вчинення певних дій та накладення арешту на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2020 представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Курдюмовим М. М. одночасно з поданням позовної заяви про визнання недійсними електронних торгів подано заяву про забезпечення позову.

Підставою звернення до суду з позовною заявою та із заявою про забезпечення позову стало те, що заборона вчинення певних дій та накладення арешту на нерухоме майно, стали необхідними у зв`язку з тим, що позивачем оспорюються електронні торги по лоту 443881 з реалізації домоволодіння, що складається з житлового будинку літ. Е-2, заг. пл. 82,2 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, земельної ділянки пл. 0,0610 га, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , проведені Державним підприємством «СЕТАМ» 19 жовтня 2020 року, і у випадку невжиття таких заходів існує загроза ускладнення та в подальшому неможливості виконання рішення суду у справі у разі задоволення позову.

Згідно ч.ч.1,2ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При обранні виду забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчинення певних дій та враховувалась співмірність із заявленими позовними вимогами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що 05 листопада 2020 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця Щигарцева Ігоря В`ячеславовича, треті особи ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсними електронних торгів, справа. В позовній заяві позивач ставить питання про визнання електронних торгів з реалізації домоволодіння, що складається з житлового будинку літ. Е-2, заг. пл. 82,2 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, земельної ділянки пл. 0,0610 га, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що існують обґрунтовані підстави для визнання електронних торгів недійсними.

Аналізуючи матеріали справи і доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення доказів, оскільки невжиття саме таких заходу забезпечення позову може призвести до втрати позивачем майна та істотно ускладнити поновлення його порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернувся з позовом до суду.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст.149-153 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача, ОСОБА_1 адвоката Курдюмова М.М. про забезпечення позову, шляхом заборони вчинення певних дій та накладення арешту на нерухоме майно - задовольнити.

Забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме домоволодіння, що складається з житлового будинку літ. Е-2, заг. пл. 82,2 кв.м. з господарчими будівлями та спорудами на земельній ділянці пл. 0,0610 га, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити Приватному виконавцю ОСОБА_3 , а також переможцю торгів, які відбулися 19.10.2020р., ОСОБА_2 (ІН: НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані із: перереєстрацією права власності на зазначене домоволодіння; виселенням ОСОБА_1 із даного домоволодіння; обмеженням ОСОБА_1 в користуванні зазначеним домоволодінням.

Заборонити ОСОБА_2 (ІН: НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам відчужувати та користуватись вказаним домоволодінням, заборонити вчиняти будь-які інші дії щодо вказаного Домоволодіння до моменту розгляду справи та винесення у ній остаточного рішення.

Копію ухвали направити приватному виконавцю Щигарцеву І.В. (49044, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Якова Самарського, будинок 2, офіс 304), Державному підприємству «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) - для виконання.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (01001, м. Київ, вул. Лєскова, 9) - для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя М. В. Бутенко