СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5594/20

пр. № 2/759/3576/20

29 вересня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Істоміній О.Г.

за участю представника позивача Кухарук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» до ОСОБА_1 про стягнення суми, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки інфляційні втрати та три відсотки річних за період невиконання грошового зобов`язання в розмірі 87 585 грн. 01 коп.

До початку розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідачки інфляційні втрати та три відсотки річних за період з 27.03.2017р. (день, яким обмежується строк позовної давності в 3 роки перед подачею позовної заяви) по 22.12.2019р. (день, який передував дню виконання простроченого забовязання) в розмірі 82493 грн. 15 коп., яка складається з 3% річних від суми простроченого зобовязання в розмірі 20 487,69грн. та інфляційних втрат за цей же період в розмірі 62 005грн. 46коп.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2014 року задоволено позов ПАТ «ВТБ БАНК» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором на загальну суму 263 853 грн. 82 коп. та судовий збір в сумі 2 753 грн. 70 коп., а всього підлягає стягненню 266 607 грн. 52 коп.

Вказане рішення набрало законної сили 14.03.2014 та на його виконання 04.04.2014 р. видано виконавчий лист. 22.12.2015 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ФК «Поліс» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 221215нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Поліс» набула статус нового стягувача за кредитними договорами, в тому числі за договором № R3В. 24.12.2019 р. ОСОБА_1 заборгованість за виконавчим листом погасила, чим виконала рішення Святошинського районного суду м. Києва.

У зв`язку тривалим невиконанням рішення Святошинського районного суду м. Києва - з 22.01.2014 р. по 20.12.2019р., як грошового зобов`язання, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачки інфляційні втрати за період, що обмежується трирічним строком давності - з 27.03.2017р. по 22.12.2019р. в розмірі 62005 грн. 46 коп. та три відсотки річних в розмірі 20487 грн. 69 коп.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідачки надав відзив, згідно якого проти позову заперечує, посилаючись на те, що доказів переходу права вимоги позивачем не надано, всупереч висновкам Верховного суду позивач нарахував 3% річних та інфляційні витрати не на суму основного боргу, а на уже нараховані та сплачені 3% річних та інфляційні витрати. Крім того вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2014 року задоволено позов ПАТ «ВТБ БАНК» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 263 853 грн. 82 коп. та судовий збір в сумі 2 753 грн. 70 коп., а всього стягнуто 266 607 грн. 52 коп. (а.с. 21-24)

04.04.2014 р. на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист (а.с. 55).

22.12.2015 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ФК «Поліс» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 221215нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Поліс» набула статус нового стягувача за кредитними договорами, в тому числі за договором № R3В. 24.12.2019 р. ОСОБА_1 (а.с. 10-15).

Постановою приватного виконавця від 24.12.2019 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/759/307/14 від 04.04.2014 р. закінчено у зв`язку зі сплатою ОСОБА_1 заборгованості (а.с. 56 ).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Зобов`язання по стягненню боргу за рішенням суду зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Поліс» про стягнення на його користь з відповідачки інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України за період виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2014р. за період, що обмежується трирічним строком давності - з 27.03.2017р. по 22.12.2019р. є обґрунтованими.

Посилання представника відповідача у відзиві на те, що позивачем пропущено строк давності звернення до суду, а тому в позові необхідно відмовити не узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним судом у постановах від 10.04.2018р. у справі № 910/16945/14, від 16.11.2018р. у справі № 918/117/18, від 30.01.2019р. у справах № 905/2324/17, № 922/175/18, від 13.02.2019р. у справі № 924/312/18, відповідно до яких право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобовязання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Посилання представника відповідача у відзиві на відсутність доказів переходу права вимоги від ПАТ "ВТБ Банк" до ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" спростовується доданими до матеріалів справи договором про відступлення права вимоги (а.с. 10-15), реєстром прав вимоги № 1 (а.с. 67-79), актом приймання передачі документації до Договору про відступлення права вимоги за фінансовими кредитами (а.с. 80-96). Оригінали вказаних документів були оглянуті в судовому засіданні.

Посилання представника відповідача на те, що всупереч висновкам Верховного суду позивач нарахував 3% річних та інфляційні витрати не на суму основного боргу, а на уже нараховані та сплачені 3% річних та інфляційні витрати суд вважає безпідставним, оскільки з рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2014р. вбачається, що розмір основної заборгованості відповідачки становить 249 017,92грн., яка складається поточної та простроченої заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Індекс інфляції за період з березня 2017р. по грудень 2019р. склав 1, 249%, а тому інфляційні втрати за час прострочення в цей період складають 249 017,92 грн. х 1,249= 311 023,38 грн. - 249 017,92 грн. = 62 005,46 грн.

Розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з 27.03.2017р. по 22.12.2019р. складає: 249 017, 92 грн. х 3% х 1001 днів : 365: 100 = 20487 грн. 69 коп.

Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати суми грошового зобов`язання за період з 27.03.2017р. по 22.12.2019р. в розмірі 62005 грн. 46 коп. та три відсотки річнихза цей же період в розмірі 20487 грн. 69 коп., а всього підлягає стягненню 82493 грн. 15 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 2102 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 625 ЦК України, 12, 13, 81, 141, 200, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» інфляційні втрати суми боргу за період з 27.03.2017р. по 22.12.2019р. в розмірі 62 005грн. 46коп., три відсотки річних за цей же період в розмірі 20 487грн. 69коп., судовий збір в розмірі 2 102 грн., а всього підлягає стягненню 84 595 грн. 15коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя : Т.В.Кириленко