Провадження №22-ц/812/1755/20, №22-ц/812/1876/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 листопада 2020 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №487/6246/19 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» та Акціонерне товариство «Миколаївобленерго» на рішення, яке постановив Заводський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Кузьменка Вячеслава Володимировича у приміщенні цього суду 19 серпня 2020 року, повний текст якого ухвалений того ж дня, за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання недійсним нарахувань внаслідок надання споживачу послуг з постачання електричної енергії, відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2020 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка також представляє інтереси ОСОБА_2 , звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (далі ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», Товариство), Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі - АТ «Миколаївобленерго») про визнання недійсним нарахувань внаслідок надання споживачу послуг з постачання електричної енергії, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що вони є споживачами електричної енергії, яка постачається у житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . До 01 січня 2019 р. послуги з постачання електроенергії їм надавала компанія ПАТ «Миколаївобленерго» за особовим рахунком № НОМЕР_1 . У січні 2019 р. їм повідомили про зміну постачальника на ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» та зміну особового рахунку на № НОМЕР_2 . Щомісячно позивачі сплачували кошти за постачання електроенергії відповідно до показів електролічильника. 26 липня 2019 р. на їх адресу надійшло попередження про відключення електроенергії у зв`язку із існуванням боргу в сумі 2227 грн. 30 коп., який виник в період з лютого по червень 2019 р. за спожиту електроенергію за договором №12424532. Пізніше позивачі дізнались про заборгованість за електроенергію в сумі 4200 грн. та 2906 грн. 98 коп., якої не існує. Згідно із розрахунками про оплату за спожиту електроенергію станом на 01 серпня 2019 р. позивачі боргу не мають. Вважають, що їм як споживачам було завдано матеріальну шкоду у розмірі 6427 грн. 30 коп., яка відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» має бути відшкодована у подвійному розмірі, та моральну шкоду.

Посилаючись на викладене, позивачі просили суд встановити порушення прав споживача за особовим рахунком № НОМЕР_2 та факт незаконного нарахування ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» коштів у розмірі 6427 грн. 30 коп., а також відшкодувати їм матеріальну шкоду у розмірі 12854 грн. 60 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Від представника відповідача ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» 26 вересня 2019 р. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що позивачами не зазначено, в чому саме полягає матеріальна шкода, не доведена вина ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія». Незрозумілим є порядок розрахунку суми, яку позивачі просять відшкодувати. Враховуючи, що відсутній сам факт порушення, невизнання або оспорювання Товариством законних прав позивачів, вважають вимоги, викладені у позові, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Від представника відповідача АТ «Миколаївобленерго» 01 жовтня 2019 р. також надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Свій відзив обґрунтовують тим, що з позовної заяви не вбачається законодавчо мотивованої підстави для відшкодування АТ «Миколаївобленерго» майнової шкоди, взагалі не вказано, яка саме шкода завдана АТ «Миколаївобленерго», в чому вона полягає і якими саме неправомірними діями відповідача вони заподіяна. Безпідставним є твердження позивачів, що вимоги про сплату 2227 грн. 30 коп. за спожиту електроенергію потягла за собою заподіяння майнової шкоди, оскільки відсутній результат цієї (на думку позивачів) шкоди та причинний зв`язок із заявленням вказаної вимоги. Незрозумілий розрахунок майнової шкоди у розмірі (2227 грн. 30 коп., 4200 грн.) *2 та посилання позивачів на ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» як на підставу відшкодування шкоди в подвійному розмірі. Зазначена стаття цього закону взагалі не містить підстав та алгоритм нарахування майнової шкоди. Таким чином, позивачі не надали обґрунтування щодо нанесення їм майнової шкоди, не навели підстав для її відшкодування, а отже вимоги щодо стягнення майнової шкоди в розмірі 12854 грн. 60 коп. не підлягають задоволенню. Позивачі не зазначають, з чого саме складається розмір моральної шкоди, з яких міркувань вони виходили при її нарахуванні, яким чином визначений розмір шкоди, не надали відповідний розрахунок та обґрунтування такої шкоди, не доведено порушення з боку АТ «Миколаївобленерго» чинного законодавства. За відсутності вини відповідача відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2020 р. позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», АТ «Миколаївобленерго» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000 грн., а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що 20 жовтня 2011 між АТ «Миколаївобленерго» та ОСОБА_2 укладено договір про користування електричною енергією, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач з 01 січня 2019 року фактично приєднався до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, оскільки продовжував споживати електроенергію, оплачував її та не висловив своєї незгоди приєднуватися до умов договору. Присвоєний новий особовий рахунок № НОМЕР_2 . 26 липня 2019 року на адресу позивачів рекомендованим листом №153 надійшло попередження№974569 від 22 липня 19 р. про відключення електроенергії з 27 серпня 2019 року у разі несплати ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» боргу в сумі 2227,30 грн., який виник в період з лютого по червень 2019 року за спожиту електричну енергію за договором №12424532. Як вбачається з доданих до матеріалів позовної заяви копій квитанцій за період з лютого 2019 року по червень 2019 рік за сплату спожитої електроенергії за особовим рахунком № НОМЕР_2 на рахунок ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» (42129888) позивачем при оплаті рахунку оператора системи розподілу зазначалися фактичні показання лічильника електричної енергії. Позивач сплачував послугу електропостачання за фактичними показами лічильника, згідно встановлених тарифів. Такий спосіб передачі показань лічильника електричної енергії та надання їх оператору системи розподілу як зазначення показань у сплаченому рахунку передбачено Договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який є додатком до ПРРЕЕ. Суд вважав, що відповідачем не доведено, що обсяги електричної енергії, спожитої позивачем у спірний обліковий період відповідають тим обсягам, які були взяті відповідачем при розрахунку плати за використану електроенергію та стали підставою для надіслання попередження про відключення електроенергії. Відповідачем не було надано обґрунтованого розрахунку правильності нарахування плати за спожиту електроенергію позивача в спірний період, невиконання позивачем договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, існування підстав для припинення електроживлення позивачу, а також того, що в справі наявні копії квитанцій про сплату спожитої позивачем електроенергії за спірний період із зазначенням у них показань лічильника, тому суд вважав обґрунтованими вимоги позивача щодо відсутності у відповідача підстав для надіслання попередження про існування боргу та відключення електропостачання споживача. Вимоги про відшкодування моральної шкоди з урахуванням обсягу моральних страждань позивачів, їх характеру та тривалості, суд вважав за необхідне задовольнити частково, а саме у розмірі 1 000 грн.

Що стосується вимог позивача про встановлення судовим рішенням порушення прав споживача за особовим рахунком № НОМЕР_2 та факту незаконного нарахування ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» коштів у розмірі (2227,30 грн, 4200,00 грн.) 6427,30 грн., скасування вказаних нарахувань, відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 12854,6 грн., то у їх задоволенні слід відмовити, оскільки вони фактично вирішені до розгляду справи в суді.

В апеляційній скарзі ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову в частині вимог до ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, невірно застосував норми матеріального права, судом не надано належної правової оцінки обставинам прави. Суд дійшов хибних висновків про те, що ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» та АТ «Миколаївобленерго» - це одна організація, з якої підлягають стягненню кошти ка користь позивачів, а позивач з 01 січня 2019 року фактично приєднався до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, оскільки продовжував споживати електроенергію, оплачував її та не висловив своєї незгоди приєднуватися до умов договору. Так, виходячи з положень пункту 2 Постанови НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року та затверджених цією постановою Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила, ПРРЕЕ) між позивачем ОСОБА_2 та Відповідачами укладено два окремі (різні за змістом) договори, а саме: із Відповідачем 2 - договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії для набутгя права отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії; із Відповідачем 1 - договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, метою якого є продаж електричної енергію Споживачу для забезпечення потреб його електроустановок, та за яким Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії.

За змістом п. 4.12 Правил, розрахунки між споживачем електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку, функції якого виконує Відповідач 2 (АТ «Миколаївобленерго») в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно до умов п. 2.3.13. ПРРЕЕ обсяг спожитої протягом розрахункового періоду електричної енергії визначається в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Згідно з п. 6.1-6.3 глави 6 розділу XIII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 311 від 14 березня 2018 року (далі - ККОЕЕ), (в редакції що діяла на момент спірних правовідносин), обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника проводиться постачальником послуг комерційного обліку та/або ОСР, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Покази лічильників мають фіксуватись з вказанням фактичної дати.

У побутових споживачів покази лічильника мають зчитуватися на перше число календарного місяця, наступного за розрахунковим. Якщо побутовий споживач самостійно подає дані про обсяги споживання електричної енергії за розрахунковий період, такі дані надаються споживачем до ОСР в строк, визначений чинним законодавством, шляхом повідомлення по телефону чи іншими електронними засобами або через свій кабінет на сайті ОСР, або через особисте звернення до ОСР.

У випадку неподання споживачем даних про споживання електричної енергії за розрахунковий період у строки, установлені в цьому розділі, або неможливості отримання ОСР даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи вузла обліку) ОСР визначає обсяги споживання електричної енергії на цей розрахунковий період шляхом розрахунку середнього обсягу споживання за даними двох останніх фактичних послідовно знятих показів розрахункового лічильника (п. 6.7. глави 6 розділу XIII ККОЕЕ).

Також, суд при вирішенні спору не врахував, що відповідно до п. 6 1 ККОЕЕ дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та у розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані від ОСР або ОСОБА_3 .

Таким чином, Відповідач 1 отримує дані щодо обсягу спожитої електричної енергії споживачем за розрахунковий період від ОСР Відповідача 2, який, свою чергу формується виходячи: з даних стосовно показів, переданих споживачами, за даними контрольних оглядів приладів обліку або розрахунковим шляхом.

В подальшому Відповідач 1 на підставі отриманих від Відповідача 2 даних про обсяги спожитої електричної енергії, відповідно до діючих тарифів, здійснює розрахунок їх вартості та направляє Споживачу рахунок на оплату послуг електропостачання.

Висновки суду щодо достатності надання позивачем фактичних показань лічильника електричної енергії при оплаті рахунка оператора системи розподілу, і що такий спосіб передачі, передбачений пунктом 3.3. Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (додаток до ПРРЕЕ), є помилковими.

Дійсно, відповідно до пункту 3.3. Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії споживач, що є побутовим, зобов`язаний щомісяця знімати фактичні показання лічильника електричної енергії та надавати їх Оператору системи розподілу (постачальнику послуг комерційного обліку) в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора системи розподілу; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку Оператора системи розподілу; 4) на електронну адресу.

Разом з цим, рахунок на оплату спожитої електричної енергії позивачу надає не Оператор системи розподілу (AT «Миколаївобленерго»), а Відповідач 1 - TOB «Миколаївська електропостачальна компанія». Отже, інформація, зазначена споживачем при оплаті рахунків Постачальника - TOB «Миколаївська електропостачальна компанія», не входить до переліку способів передачі показів, та, відповідно, не може бути врахована AT «Миколаївобленерго» при визначенні обсягів спожитої електроенергії в розрахунковому періоді, в тому числі в зв`язку з тим, що Відповідачі ведуть відокремлену одне від одного діяльність.

Висновок суду про відсутність підстав для направлення попередження про припинення постачання електричної енергії суперечать положенням чинного законодавства.

Розділом VII Правил передбачені умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до пункту 7.5.2. Правил припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.

Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.

Судом не в повному обсязі досліджено матеріали справи та не надано належної оцінки доказам, а саме: листу Відповідача 1 від 05 серпня 2019 року № 10/02-559, в якому Споживачу була надана відповідна інформація та шляхи вирішення порушених у зверненні питань. Зокрема, в листі зазначено про всі етапи формування суми заборгованості в залежності від зміни (корегування) ОСР обсягу спожитої електроенергії за особовим рахунком № НОМЕР_2 , що обґрунтовує направлення Позивачам попередження про відключення TOB «Миколаївська електропостачальна компанія».

Виключно на підставі наявної у Постачальника (Відповідача 1) інформації щодо простроченої станом на 22 червня 2019 року заборгованості за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № НОМЕР_2 , яка склала 2227,30 грн., на адресу: АДРЕСА_2 було надіслано попередження про відключення електроенергії № 974569 рекомендованим листом.

Згідно відкоригованих даних, наданих ОСР (Відповідач 2) станом на 01 липня 2019 року, заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_2 становить 451,66 грн., а тому у відповіді надано інформацію про обсяги спожитої та оплаченої електричної енергії за особовим рахунком № НОМЕР_2 вже станом на 01 липня 2020р.

Вирішуючи спір, суд не врахував, що припинення постачання електричної енергії до електроустановки Позивача за направленим попередженням не відбулося.

Окремо Відповідач 1 звертав увагу суду, що між TOB «Миколаївська електропостачальна компанія» та ОСОБА_1 відсутні будь-які цивільно-правові відносини, згідно укладеного сторонами договору про постачання електричної постачальником універсальних послуг не передбачено відшкодування моральної шкоди, а в силу статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

АТ «Миколаївобленерго» також подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 12854,60 грн., послався на те, що вони фактично вирішені до розгляду справи по суті, але вирішив, що є підстави для стягнення моральної шкоди. При цьому судом не зазначено, які саме норми чинного законодавства порушено АТ «Миколаївобленерго», які саме дії Відповідача 2 є неправомірними. В процесі судового розгляду нез`ясований факт заподіяння моральних страждань позивачам, не надано та не досліджено доказів заподіяння таких страждань, не зазначено, з яких міркувань виходив суд при визначенні розміру моральної шкоди. Судом не встановлена протиправність діяння AT «Миколаївобленерго», наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини AT «Миколаївобленерго» в її заподіянні. Тобто суд першої інстанції неправомірно, без будь-яких посилань на норми матеріального права стягнув моральну шкоду з Акціонерного товариства «Миколаївобленерго».

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» Рудоманова Л.О., яка також діє як представник ОСОБА_2 , просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Відзив мотивований тим, що позивачі погоджуються з висновками Відповідача 1 про те, що судом неповно з`ясовані обставини справи, але не визнають вимоги скарги. Відповідачі є пов`язаними особами, оскільки єдиним засновником Відповідача 1 є АТ «Миколаївобленерго», тому суд вірно стягнув кошти з обох відповідачів. Наданий суду договір на постачання електричної енергії є підробленим, оскільки позивачами не підписувався. Відповідачами була хибно нарахована заборгованість за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , оскільки таких адрес не існує. Позивачі сплачують за фактично отриману електроенергію відповідно до лічильника та у квитанції зазначають покази лічильника станом на кінець розрахункового періоду. Відповідач помилково посилається на положення Кодекс комерційного обліку, оскільки ринок електричної енергії не створений. У ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» відсутній належний бухгалтерський облік, що підтверджується виставленими рахунками за спожиту електроенергію. Крім того, суд не перевірив порядок нарахування відповідачем показників спожитої електричної енергії. Щодо цивільно-правових відносин між Відповідачем 1 та ОСОБА_1 , то остання є дружиною ОСОБА_2 , співвласником спільного майна, користується електричною енергією, сплачує рахунки. За такого позивачка вважає, що позовні вимоги були доведені в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Миколаївобленерго» ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» підтримує цю апеляційну скаргу та викладені в ній доводи.

Колегія суддів апеляційного суду відмовила у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо долучення до справи нових доказів: розрахунки за електроенергію від 08 січня 2020 року, від 06 лютого 2020 року, від 06 березня 2020 року, від 06 квітня 2020 року, від 05 травня 2020 року, від 05 червня 2020 року, від 06 липня 2020 року, від 07 вересня 2020 року, квитанцію про сплату 495 грн. за електричну енергію від 03 вересня 2020 року, а також про допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Так, відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки ОСОБА_1 не надано підтвердження неможливості подання зазначених в апеляційній скарзі нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, відсутні передбачені законом підстави для їх прийняття судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню із таких підстав.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 з 1999 року є власником житлового будинку АДРЕСА_3 (а.с. 50) та споживачем електричної енергії за вказаною адресою.

20 жовтня 2011 року між ПАТ «Миколаївобленерго» та ОСОБА_2 укладений договір про користування електричною енергією № 239008, на ім`я останнього відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 40).

Звертаючись з позовом, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 вказували, що 26 липня 2019 р. на їх адресу надійшло попередження про відключення електроенергії у зв`язку із існуванням боргу в сумі 2227 грн. 30 коп., який виник в період з лютого по червень 2019 р. за спожиту електроенергію за договором №12424532. Пізніше позивачі дізнались про заборгованість за електроенергію в сумі 4200 грн. та 2906 грн. 98 коп. Посилаючись на неправомірність дій відповідачів щодо нарахування вказаної заборгованості, позивачі просили про визнання такого нарахування та попередження про відключення незаконними та стягнення завданої цим майнової шкоди -12 854 грн. 60 коп. і моральної шкоди - 5000 грн. Таким чином між позивачами та відповідачами виник спір стосовно правомірності нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію.

11 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII (далі - Закон), тим самим розпочався процес реформування електроенергетичної галузі в Україні.

Одним з основних етапів реформи стало відокремлення (розділення) діяльності з розподілу електричної енергії від функцій виробництва, передачі та постачання, тобто створення відповідних окремих юридичних осіб.

Відповідно до статті 63 Закону універсальні послуги надаються постачальник таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Відповідно до абзацу 1 пункту 13 Перехідний положень Закону під час здійснення заходів відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення - оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.

Упродовж трьох років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання.

З 01 січня 2019 року постачальником універсальних послуг на території Миколаївської області є TOB «Миколаївська електропостачальна компанія» (далі - Відповідач 1). Таким чином з 01 січня 2019 року Відповідач 1 здійснює постачання електричної енергії для населення (побутових споживачів) Миколаївської області.

AT «Миколаївобленерго» (далі - Відповідач 2) здійснює діяльність з розподілу/передачі електричної енергії як оператор системи розподілу (ОСР).

Згідно із абзацом 5 пункту 13 Перехідний положень Закону фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

За положеннями пункту 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) №312 від 14 березня 2018 року (далі Постанова) укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил, здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Пунктом 1.2.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 (далі - Правила, ПРРЕЕ), на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Договір споживача з оператором системи укладається з кожним споживачем, електроустановки якого приєднані на території діяльності оператора системи. При цьому договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії розробляється оператором системи розподілу на підставі додатка 3 до цих Правил, договір споживача з оператором системи передачі укладається відповідно до типового договору, визначеного Кодексом системи передачі (пункт 1.2.4 Правил).

Згідно із пунктом 1.2.8. Правил постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Пунктом 4 Постанови (в редакції від 14 березня 2018 року) передбачено, що у період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії до 01 грудня 2018 року операторам систем розподілу (далі - ОСР) слід укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР направляє поштовим відправленням споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Відповідно до пункту 8 Постанови (в редакції від 14 березня 2018 року) договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви.

23 листопада 2018 року ОСОБА_2 підписана заява-приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з учасником роздрібного ринку електричної енергії оператором системи розподілу АТ «Миколаївобленерго» та він продовжує використовувати електричну енергію, яку постачає TOB «Миколаївська електропостачальна компанія» (а.с. 39).

Враховуючи викладене, між позивачем ОСОБА_2 та відповідачами укладені два окремі договори, а саме: із Відповідачем 2 - договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, для набуття права отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії; із Відповідачем 1 - договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладений з метою продажу електричної енергії споживачу для забезпечення потреб його електроустановок, та за яким споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії.

Тобто ОСОБА_2 відповідно до положень пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», пункту 84 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» є споживачем послуг з розподілу електричної енергії, які надає Відповідач 2, та послуг з постачання електричної енергії для забезпечення потреб його електроустановок, які надає Відповідач 1.

Як встановив суд першої інстанції і таке не оспорюється сторонами по справі, 26 липня 2019 року на адресу позивача ОСОБА_2 рекомендованим листом №153 надійшло попередження про відключення електроенергії №974569 від 22 липня 2019 р., в якому зазначено, що з 27 серпня 2019 року буде припинено електропостачання у разі несплати ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» боргу в сумі 2227,30 грн., який виник в період з лютого по червень 2019 року за спожиту електричну енергію за договором №12424532.

Обґрунтовуючи позов, позивачі посилались на неправомірність дій відповідачів з нарахування заборгованості та виставлення попередження про відключення від електропостачання, і, як наслідок, завдання матеріальної та моральної шкоди.

Задовольняючи позов, суд вважав, що відповідачем не було доведено правильності нарахування плати за спожиту електроенергію позивача в спірний період, невиконання позивачем договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, існування підстав для припинення електроживлення позивачу, тому вимоги позивача щодо відсутності у відповідача підстав для надіслання попередження про існування боргу та відключення електропостачання споживача є обґрунтованими, але позовні вимоги про встановлення порушення прав споживача за особовим рахунком № НОМЕР_2 та факт незаконного нарахування ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» коштів у розмірі (2227,30 грн, 4200,00 грн.) 6427,30 грн., скасування вказаних нарахувань, відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 12854,6 грн. не підлягають задоволенню, оскільки вони фактично вирішені до розгляду справи в суді. Натомість, вимоги про відшкодування моральної шкоди з урахуванням обсягу моральних страждань позивачів, їх характеру та тривалості, суд вважав за необхідне задовольнити частково, а саме - у розмірі 1 000 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до підпунктів 6, 20 пункту 5.5.1. ПРРЕЕ споживачі електричної енергії мають право отримувати якісні послуги з розподілу (передачі), постачання та комерційного обліку електричної енергії, а також право на відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність субспоживача, електропостачальника, власника мереж, оператора малої системи розподілу, оператора системи, постачальника послуг комерційного обліку.

Законодавством передбачені підстави та умови відшкодування споживачам шкоди, завданої, зокрема, при наданні послуг з розподілу електричної енергії та постачанні електричної енергії.

Споживачі відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (тут і далі в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Частина 2 статті 22 цього Закону передбачає, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно п. 5.1.4. ПРРЕЕ оператор системи несе відповідальність у порядку, передбаченому законодавством України, за завдані споживачу та/або електропостачальнику, іншому учаснику роздрібного ринку збитки внаслідок порушення ним умов договору та цих Правил.

В силу пункту 5.2.4. ПРРЕЕ постачальник електричної енергії несе відповідальність у порядку, передбаченому законодавством України, за завдані споживачу та/або оператору системи збитки внаслідок порушення ним умов договору та цих Правил.

З аналізу положень статей 22, 23 ЦК України можна дійти висновку, що підставою для відшкодування особі як майнової, так і моральної шкоди є: факт завдання такої шкоди внаслідок порушення прав цієї особи.

З огляду на зміст заявлених позовних вимог, наведені вище норми права, що регулюють спірні правовідносини, розподіл процесуального обов`язку щодо доказування, який визначений частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України, позивачі мали довести, а суд встановити, що дії відповідачів щодо нарахування заборгованості за період з січня по травень 2019 року були неправомірними, що завдало позивачам матеріальної та моральної шкоди.

В силу підпункту 2 пункту 5.5.5. Правил споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

За змістом пункту 4.12. Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку, функції якого виконує Відповідач 2 (АТ «Миколаївобленерго»), в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно до умов пункту 2.3.13. ПРРЕЕ обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць, в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Згідно з пунктами 6.1-6.3 глави 6 розділу XIII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 311 від 14 березня 2018 року (далі - ККОЕЕ), (тут і далі в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника проводиться постачальником послуг комерційного обліку та/або ОСР, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Покази лічильників мають фіксуватись з вказанням фактичної дати.

У побутових споживачів покази лічильника мають зчитуватися на перше число календарного місяця, наступного за розрахунковим. Якщо побутовий споживач самостійно подає дані про обсяги споживання електричної енергії за розрахунковий період, такі дані надаються споживачем до ОСР в строк, визначений чинним законодавством, шляхом повідомлення по телефону чи іншими електронними засобами або через свій кабінет на сайті ОСР, або через особисте звернення до ОСР.

У випадку неподання споживачем даних про споживання електричної енергії за розрахунковий період у строки, установлені в цьому розділі, або неможливості отримання ОСР даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи вузла обліку) ОСР визначає обсяги споживання електричної енергії на цей розрахунковий період шляхом розрахунку середнього обсягу споживання за даними двох останніх фактичних послідовно знятих показів розрахункового лічильника (пункт 6.7 глави 6 розділу XIII ККОЕЕ).

Відповідно до пункту 6.21 глави 6 Розділу ХIII ККОЕЕ дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та у розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані від ОСР або ОСОБА_3 .

Таким чином, Відповідач 1 отримує дані щодо обсягу спожитої електричної енергії споживачем за розрахунковий період від ОСР - Відповідача 2, який, свою чергу, формується виходячи: з даних стосовно показів, переданих споживачами, за даними контрольних оглядів приладів обліку або розрахунковим шляхом.

В подальшому Відповідач 1 на підставі отриманих від Відповідача 2 даних про обсяги спожитої електричної енергії, відповідно до діючих тарифів здійснює розрахунок їх вартості та направляє споживачу рахунок на оплату послуг електропостачання.

З відповідей ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» від 05 серпня 2019 року, від 24 лютого 2020 року на адресу позивачів (а.с. 7-8, 72-77), відомостей особового рахунку позивача № НОМЕР_2 (а.с. 42) слідує, що покази приладу обліку електроенергії були зафіксовані контролером АТ «Миколаївобленерго» станом на 29 січня 2019 року і становили 26395 кВт*г. З лютого по липень 2019 ороку позивач у визначений законодавством строк та спосіб не звітував про покази приладу обліку і лише 24 липня 2019 року у споживача ОСОБА_2 контролером Відповідача 2 були зняті покази приладу обліку, які становили 27532 кВт*г. За такого на підставі переданих ОСР АТ «Миколаївобленерго» даних щодо обсягу спожитою позивачем електроенергії, Відповідачем 1 за спірний період часу було нараховано за особовим рахунком № НОМЕР_2 станом на 1 червня 2019 року 2605 грн 30 коп. заборгованості за 2270 кВт*г електроенергії. Після проведення 19 червня 2019 року оплати в розмірі 378 грн інформація щодо заборгованості за спожиту електроенергію за вказаним особовим рахунком була відкорегована і заборгованість становила на 22 червня 2019 року 2227 грн 30 коп. за 2270 кВт*г.

Розділом VII Правил передбачені умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до пункту 7.5.2. цього розділу Правил припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення.

Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.

За такого, встановивши на підставі переданих Відповідачем 2 даних щодо наявності заборгованості за спожиту електричну енергію у споживача ОСОБА_2 , Відповідач 1 правомірно, відповідно до вимог закону направив попередження про відключення електроенергії №974569 від 22 липня 2019 р. через несплату ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» боргу в сумі 2227,30 грн.

Оскільки в подальшому згідно уточнених даних, які надійшли від ОСР після зняття показів приладу обліку контролером, станом на 01 липня 2019 року нарахована за особовим рахунком № НОМЕР_2 заборгованість становила 451 грн 66 коп. за 1422 кВт*г спожитої електроенергії, Відповідачем 1 був проведений відповідний перерахунок заборгованості і відключення електричної енергії за місцем проживання позивачів не відбулося.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідачів з нарахування заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_2 в розмірі 227 грн 30 коп. станом на 22 червня 2019 року та направлення на ім`я споживача попередження про відключення відповідали вимогам закону і не призвели до порушення прав ОСОБА_2 як споживача послуг. До того ж позивачами сума визначеної у попередженні заборгованості не сплачувалась та від електропостачання їх електроустановка не відключалась.

За такого колегія суддів вважає недоведеним позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання недійсним нарахувань, визнання порушеним його прав як споживача послуг та визнання незаконним нарахування ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» боргу в сумі 2227,30 грн, 4200 грн, а також відшкодування матеріальної шкоди в сумі 12854 грн 60 коп.

Висновки суду щодо достатності надання позивачем фактичних показань лічильника електричної енергії при оплаті рахунку оператора системи розподілу, і що такий спосіб передачі передбачений пунктом 3.3. Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (додаток до ПРРЕЕ), є помилковими.

Відповідно до пункту 3.3. Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії споживач, що є побутовим, зобов`язаний щомісяця знімати фактичні показання лічильника електричної енергії та надавати їх Оператору системи розподілу (постачальнику послуг комерційного обліку) в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора системи розподілу; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку Оператора системи розподілу; 4) на електронну адресу.

Разом з цим рахунок на оплату спожитої електричної енергії споживачу надає не Оператор системи розподілу (AT «Миколаївобленерго»), а Відповідач 1 - TOB «Миколаївська електропостачальна компанія». Отже, інформація, зазначена споживачем при оплаті рахунків Постачальника - TOB «Миколаївська електропостачальна компанія», не входить до переліку способів передачі показів, та, відповідно, не може бути врахована AT «Миколаївобленерго» при визначенні обсягів спожитої електроенергії в розрахунковому періоді, в тому числі в зв`язку з тим, що відповідачі ведуть відокремлену одне від одного діяльність.

Крім того, з наданих позивачем по справі доказів не вбачається, що споживач ОСОБА_2 у визначений Типовим договором строк (до 05 числа включно) знімав фактичні показання лічильника електричної енергії та протягом п`яти календарних днів надавав їх Оператору системи розподілу шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку Оператора системи розподілу. Так, позивачем в якості доказів надані лише рахунки за електроенергію від 06 травня 2019 року, від 06 червня 2019 року, за лютий 2019 року, від 06 квітня 2019 року, за червень 2019 року, які надійшли від TOB «Миколаївська електропостачальна компанія», яке не є Оператором системи розподілу, а також ці рахунки не містять доказів їх оплати та зазначення фактично спожитої кількості електроенергії (а.с. 4-5).

За такого висновки суду про відсутність підстав для направлення попередження про припинення постачання електричної енергії є помилковими.

Не підлягають також задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, які заявлені як наслідки порушення прав споживача послуг, тобто є похідними від інших позовних вимог, оскільки відсутні підстави для задоволення останніх.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 , то вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тобто судовому захисту підлягають лише порушені права особи.

Відповідно до наявних у справі доказів між TOB «Миколаївська електропостачальна компанія», АТ «Миколаївобленерго» та ОСОБА_1 відсутні будь-які цивільно-правові відносини. Відповідно, ОСОБА_1 не є споживачем послуг, які надаються відповідачами в розумінні положень пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», пункту 84 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Колегія не може взяти до уваги посилання позивачки ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу на те, що вона є дружиною ОСОБА_2 , а будинок АДРЕСА_1 є їхнім з позивачем спільним майном і вона користується електричною енергією за цією адресою, оскільки доказів на підтвердження таких обставин не надано.

Оскільки ОСОБА_1 не довела, що її законі права та/або інтереси порушені відповідачами, відсутні підстави для задоволення її позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовується та ухвалюється нове, наявні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат.

Частинами 1, 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

По справі апеляційним судом рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове про відмову у позові, тому відповідачам необхідно компенсувати понесені ними судові витрати сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір (по 1261 грн 20 коп.), який підлягає компенсації за рахунок держави в силу положень частини 7 статті 141 ЦПК України, оскільки позивачі на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнені від сплати судового збору.

Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2020 року скасувати, постановити нове судове рішення.

У позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання недійсним нарахувань внаслідок надання споживачу послуг з постачання електричної енергії, відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, сплачений за подання апеляційних скарг судовий збір: Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», , в розмірі 1261 грн 20 коп., Акціонерному товариству «Миколаївобленерго», , - в розмірі 1261 грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Ж.М. Яворська

Л.М. Царюк

________________________________________

Повний текст постанови складений 10 листопада 2020 року