Провадження № 2/537/797/2020
Справа № 537/2727/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2020 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:
головуючої судді Фадєєвої С.О.,
за участі секретаря Скічко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 11.06.2011 Виконавчим комітетом Келебердянської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом № 1; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі, « ОСОБА_1 », та стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, визначеного законодавством, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
На обґрунтування позову зазначила, що з 11.06.2011 вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вказала, що з відповідачем сімейно-шлюбні відносини припинили у липні 2019 року через різні характери, погляди на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв`язку з чим в сім`ї виникали сварки та суперечки. Зазначила, що наразі втрачені почуття любові та поваги один до одного. З 01.07.2020 вони проживають окремо, шлюб носить формальний характер. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Вказала, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач не надає необхідної та достатньої матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість. З урахуванням викладеного просила позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, згідно матеріалів справи просила розгляд справи проводити у її відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся у порядку, встановленому ЦПК. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань, в тому числі про застосування строку позовної давності, до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 11.06.2011 у виконавчому комітеті Келебердянської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
В шлюбі подружжя має малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
В судовому засіданні встановлено, що з липня 2019 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, а з 01.07.2020 проживають окремо, в них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільного господарства вони не ведуть. Відповідач будь-яких заперечень щодо повідомлених позивачем обставин суду не надав. Бажання та намір відновити нормальні сімейні стосунки у позивача відсутні.
Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В ході розгляду справи сторонами клопотання про надання часу для примирення не заявлялися.
Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач ОСОБА_1 бажає залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».
За викладених обставин, беручи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, наміру поновлювати сімейні стосунки позивач не має, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що вони також підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікунинесуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1-3 статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч.2 ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Судом встановлено, що відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України аліменти на утримання сина із доходів відповідача в примусовому порядку не відраховуються, в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов`язку утримувати сина відповідач не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Дані обставини підтверджені позивачем у позовній заяві та не спростовані відповідачем.
При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, передбачені ст.182 СК України. Суду не надано доказів того, що стан здоров`я дитини та стан здоров`я відповідача є незадовільним, відсутні докази і того, що відповідач є непрацездатним та не може утримувати дитину. Згідно з поясненнями позивача у позовній заяві відповідач є працездатним, не має на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей. Відомостей про те, чи працює відповідач на даний час, а також відомостей про матеріальний стан суду не надано.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є правомірними, а тому підлягають задоволенню.
Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.
Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вбачається, що справа надійшла до суду 04.08.2020. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 04 серпня 2020 року, тобто з дня звернення позивачки з цим позовом до суду.
Судом встановлено, що позивачем при подачі позову до суду були понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., які слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то у відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 142, 265, 280-282 ЦПК України, ч. 3 ст.105, ст.110, 112, 179, 180, 184,191Сімейного кодексу України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 11.06.2011 у виконавчому комітеті Келебердянської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом № 1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище, набуте у шлюбі, « ОСОБА_1 ».
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп. зі сплати судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Суддя С.О. Фадєєва