КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерноготовариства«Експериментальний механічний завод» про стягнення суми заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 19 873 616,63 грн., що виникла на підставі невиконання умов угоди про порядок погашення боргу від 17.10.2008 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.10.2008 року між ним та ВАТ «Експерементальний механічний завод» було укладено Угоду про порядок погашення боргу, відповідно до якої сторонами було визначено порядок погашення боргу відповідача перед позивачем, що утворився у зв`язку з виконанням позивачем своїх зобов`язань за договором поруки від 22.01.2008 року. Вказує, що за період з жовтня 2008 року по березень 2015 року відповідачем було здійснено лише частково погашення суми боргу між позивачем в розмірі 468 000,00 грн., що еквівалентно на дату погашення становить 61 407,31 дол. США. відповідачем за період з жовтня 2008 року по березень 2015 року було здійснено лише часткове погашення суми боргу в розмірі 468000,00 грн.. Станом на 02.03.2015 року сума основного боргу відповідача перед позивачем відповідно до Угоди про порядок погашення боргу від 17.10.2008 року становила 11 400 880,70 грн., що еквівалентно 424485,75 дол. США. Крім того, відповідно до Угоди про порядок погашення боргу від 17.10.2008 року, відповідач зобов`язується сплатити позивачу пеню у розмірі 0,45 % за кожний день прострочення від залишкової суми боргу, починаючи з 01.03.2015 року, а тому сума штрафних санкцій (пені), що підлягає стягненню з відповідача становить 81,9% від суми основного боргу, що становить 9 348 722,17 грн.. Між позивачем та відповідачем 27.07.2016 року було укладено акт зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого, було фактично проведено фінансову звірку між сторонами відносно всіх укладених між ними угод та договорів, відповідно до якого, заборгованість ПАТ «Експериментальний механічний завод» перед позивачем становить 19 873 616,63 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 жовтня 2017 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 червня 2018 р. за касаційною скаргою позивача судові рішення районного та апеляційного судів скасовані з направленням справи на новий розгляд досуду першої інстанції.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 рокузадоволено частково позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» про стягнення суми заборгованості. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за угодою про порядок погашення боргу від 17 жовтня 2008 року, укладеною між Відкритим акціонерним товариством «Експериментальний механічний завод» та ОСОБА_1 , в розмірі 424485,75 дол.США, яка має відповідати еквівалентній сумі у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на день платежу, але у будь-якому випадку не менше суми в розмірі 2411876,00 грн.. В частині позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» про стягнення пені за угодою про порядок погашення боргу від 17 жовтня 2008 року, укладеною між Відкритим акціонерним товариством «Експериментальний механічний завод» та ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» на користь ОСОБА_1 Мудовий збір в розмірі 6 890,00 грн..

Не погодившись із вказаним судовим ПАТ «Експериментальний механічний завод» подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, і порушення судом норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів про наявність заборгованості у позивача перед відповідачем. Також, вказує, що позивач починає сплачує кошти ДІФКУ 23.08.2008 року згідно договору поруки. Звертає увагу суду на те, що матеріали справи не містять доказів про те, що від ДІФКУ є вимога до позивача, що не давало підстав для сплати позивачем коштів кредитній установі. Зазначає, що відповідач погашав заборгованість перед ДІФКУ після укладення угоди про порядок погашення боргу, від 17.10.2008 року, а сам кредит був погашений 10.11.2008 року.

Учасники відзивів на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що підставою позовних вимог є Угода про порядок погашення боргу від 17.10.2008 р., а не Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.07.2016 р., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Угодою про порядок погашення боргу від 17.10.2008 р. у розмірі 424485,75 дол.США.

Вирішуючи даний спір, і відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення пені, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що підставою позовних вимог є Угода про порядок погашення боргу від 17.10.2008 р., а не вищевказаний Акт, а відтак, суд не приймає до уваги твердження сторони позивача про стягнення пені саме в цьому розмірі, встановленому Актом.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданнюцивільного судочинства, визначеномуцим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічноз`ясованихобставин, на якісторонипосилаються як на підставу своїхвимог і заперечень, підтверджених тимидоказами, якібули досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.11 ч.2 п.1 ЦК України підставами виникнення цивільних прав на обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до ст.82 ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що 10 жовтня 2003 року між Українською державною інноваційною компанією (як кредитором) та ВАТ «Експериментальний механічний завод» (як позичальником) укладено Договір №15-22/10/10/03 про надання кредиту, згідно умов якого кредитор надає позичальнику кредит в сумі 5 000 000,00 грн. на строк до 20 жовтня 2008 року зі сплатою 9% річних.

Внаслідок неналежного виконання Відкритим акціонерним товариством «Експериментальний механічний завод» передбачених вищевказаним кредитним договором зобов`язань виникла заборгованість відповідача, у зв`язку з чим Державна інноваційна фінансово-кредитна установа (далі - кредитна установа) неодноразово зверталася до господарського суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача, і рішеннями Господарського суду міста Києва від 14 лютого та 11 липня 2008 року на її користь з ВАТ «Експериментальний механічний завод» стягнуто відповідно 1 007 378,62 грн. та 613 116,16 грн. заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

22.01.2008 року між ОСОБА_1 (як поручителем), Державною інноваційною фінансово-кредитною установою та ВАТ «Експериментальний механічний завод» було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язувався здійснити погашення боргу ВАТ «Експериментальний механічний завод», що виникла на підставі договору про надання кредиту № 15-22/10/10/03, укладеного 10.10.2003 року між ВАТ «Експериментальний механічний завод» та Українською державною інноваційною компанією, правонаступником якої пізніше стала Державна інноваційна фінансово-кредитна установа.

На підставі платіжних доручень від 23 вересня, 08, 09, 15 та 17 жовтня 2008 року ОСОБА_1 як поручитель сплатив кредитору 2 411 867 грн. кредитної заборгованості за кредитним договором від 10 жовтня 2003 року, на підтвердження чого надав суду фінансові документи (платіжні доручення) та виписку з банківського рахунку про рух коштів.

17.10.2008 року між ВАТ «Експериментальний механічний завод» в особі Голови правління Масліхіна І.Ю. (в подальшому ПАТ «Експериментальний механічний завод») та ОСОБА_1 укладено письмову угоду про порядок погашення боргу в розмірі 2411867,00 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ складає 485 893,07 доларів США, строком до 01.03.2015 року.

Пунктом 1.2 угоди передбачено, що сторони визнають, що вказаний борг виник на підставі договору поруки від 22.01.2008 року, укладеного між Державною інноваційною фінансово-кредитною установою, ВАТ «Експериментальний механічний завод» та поручителем ОСОБА_1 ..

ВАТ «Експериментальний механічний завод» в особі Голова правління Товариства Масліхіна І.Ю., як боржник, визнало, що ОСОБА_1 (кредитор по даному договору) здійснив погашення боргу ВАТ «Експериментальний механічний завод», що виник у останнього на підставі кредитного договору від 10.10.2003 р., укладеного з Українською державною інноваційною компанією (правонаступником є Державна інноваційна фінансово-кредитна установа).

Рішенням Господарського суду м.Києва від 28.02.2018 р., зміненим в мотивувальній частині постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2018 р., в позові відмовлено в повному обсязі. Постановою Верховного Суду від 23.10.2018 р. у даній справі постанова апеляційного суду залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 - без задоволення.

Встановлено, що на підставі договору поруки ОСОБА_1 протягом січня-жовтня 2008 р. здійснено погашення боргу ВАТ ««Експериментальний механічний завод» перед Українською державною інноваційною компанією на загальну суму 2 411 867,0 грн..

Пунктом 2.1 Угоди від 17.10.2008 р. сторони визнали, що погашення боргу здійснюється на вибір боржника одномоментно або частинами, але у строк не пізніше 01.03.2015 р..

Вимогами від 02.03.2015 р. та 05.10.2015 р., отриманими головою правління Товариства Масліхіним І.Ю., позивач ОСОБА_1 просив погасити заборгованість за Угодою від 17.10.2008 р.

Як вбачається з Угоди від 17.10.2008 р., в пункті п.1.1 сторони визначили суму заборгованості в національній валюті України у розмірі 2 411 867,0 грн. з прив`язкою даної суми до долару США, зафіксувавши її у розмірі 424 485,75 дол.США.

Пунктом 2.3 Угоди сторони, прив`язавши суму заборгованості до дол..США, передбачили, що суму заборгованості не може бути нижчою, ніж 2 411 867,00 грн.

А відтак, сума основного боргу ВАТ «Експериментальний механічний завод» перед ОСОБА_1 відповідно до Угоди про порядок погашення боргу від 17.10.2008 року становить 424 485,75 дол.США, яка має бути сплачена відповідачем в еквівалентній сумі у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на день платежу, але у будь-якому випадку не менше суми в розмірі 2 411 876,0 грн.

Відповідно до п. 3.2.1 Угоди про порядок погашення боргу від 17.10.2008 року, ВАТ «Експериментальний механічний завод» (боржник) зобов`язується сплатити ОСОБА_1 (кредитору) пеню у розмірі 0,45% за кожний день прострочення від залишкової суми боргу, починаючи з 01.03.2015 року.

З посиланням на Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.07.2016 р., укладений між ПАТ «Експериментальний механічний завод» в особі Голови правління маслі хіна І.Ю. та ОСОБА_1 , де встановлена пеня в розмірі 9 348 722,17 грн., просить стягнути з відповідача пеню за період з 01.03.2015 року по 01.09.2015 року в сумі 9 348 722,17 грн.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову, оскільки підставою позовних вимог є Угода про порядок погашення боргу від 17.10.2008 р., а не Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.07.2016 р., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Угодою про порядок погашення боргу від 17.10.2008 р. у розмірі 424485,75 доларів США.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення пені, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків про те, що підставою позовних вимог є Угода про порядок погашення боргу від 17.10.2008 р., а не Акт зустрічних однорідних вимог від 27.07.2016 р., а відтак, суд не приймає до уваги твердження сторони позивача про стягнення пені саме в цьому розмірі, встановленому Актом.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів про наявність заборгованості у позивача перед відповідачем, а також, що позивач починає сплачує кошти ДІФКУ 23.08.2008 року згідно договору поруки, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки позивач надав докази квитанції щодо оплати коштів, в свою чергу відповідач не надав фінансових документів про сплату ним основного боргу.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів про те, що від ДІФКУ є вимога до позивача, що не давало підстав для сплати позивачем коштів кредитній установі та те, що відповідач погашав заборгованість перед ДІФКУ після укладення угоди про порядок погашення боргу, від 17.10.2008 року, а сам кредит був погашений 10.11.2008 року., суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки основне зобов`язання було погашено за рахунок поручителя - позивача, до відповідача був пред`явлений позов про стягнення заборгованості фінансовою установою, та доказів погашення боргу чи виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідач не надав суду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами положення ст. 556 ЦК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «04» листопада 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіІ.В. Іванова О.І. Сліпченко