Справа № 175/2743/20
Провадження № 2/175/710/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Кравченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення пені за несплату аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені за несплату аліментів в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за несплату аліментів у розмірі 93338 грн. 45 коп., судові витрати покласти на відповідача.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Адвокат відповідача за договором про надання правової допомоги ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Представник третьої особи Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав довідку-розрахунок щодо заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дитини станом на 01 листопада 2020 року (а.с.34-35).

Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами по справі, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач проживає окремо від дитини.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Дніпрове Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , працюючого слюсарем в МА «Дніпропетровськ», аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15 травня 2015 року до його повноліття.

27 липня 2015 року Дніпровським районним відділом ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №48297026.

Згідно довідки-розрахунку щодо заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-175/1908/15 виданого 23 червня 2015 року, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 93338 грн. 45 коп. (а.с.9-10).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 182 СК України).

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц, у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року по справі №754/15880/16-ц, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

При розгляді справи по суті, суд враховує, що Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, ч. 1 викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості». А тому, суд погоджується з обчисленням пені, відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки він відповідає правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц, яка зокрема підкріплена постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16-ц.

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому ст. 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, на підставі ч. 1 ст. 58 Конституції України має зворотну дію в часі.

На день розгляду справи, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 15 червня 2017 року по 01 липня 2020 року у розмірі 93338 грн. 45 коп. відповідачем не сплачена. Обчислюючи розмір неустойки, суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений державним виконавцем у розрахунку станом на 01 липня 2020 року (а.с.9-10) і який не спростований відповідачем. Судом не встановлено обставин, що ОСОБА_2 не може працювати, або не працював з обставин, які не залежали від його волі. Отже, з відповідача підлягає стягненню неустойка, нарахована за період нарахування заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 93338 грн. 45 коп.

З урахуванням регулювання сімейних правовідносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), обставин справи - матеріального та сімейного стану платника аліментів, аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивача задоволено, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 933,38 грн. за позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Керуючись п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 180, 181, 182, 183, 194, 196 СК України, ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення пені за несплату аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , пеню за несплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 93338 грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 933,38 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.