Справа №345/2904/20
Провадження № 2/345/1029/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2020 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді - Кулаєць Б.О.,

за участю секретаря - Заткальницької Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно за заповітом та законом,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 10.12.1987 будинковолодіння по АДРЕСА_1 належало членам колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4 .

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України «Про власність», в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування.

Станом на 15.04.1991 в даному колгоспоному дворі згідно виписки з погосподарської книги за 1991-1995 р.р. проживали голова двору ОСОБА_4 , члени ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , позивач по справі.

Тому з 15.04.1991 будинковолодіння перетворилось у спільну сумісну власність без визначення часток і існує по даний час. Зміна власності можлива за згодою всіх співвласників. Оскільки троє із співвласників спільної сумісної власності померли, а це голова двору ОСОБА_4 , члени ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , то визначення часток можлива тільки в судовому порядку. Оскільки частки є рівними, то в цьому випадку всім 4-м власникам спільної сумісної власності належало по ј частки домоволодіння по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер один із співвласників будинковолодіння ОСОБА_5 , якому належала 1/4 частина будинковолодіння. Після смерті спадкодавця його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_6 , як спадкоємці 1-ї черги по закону, проживаючи разом з ним на час відкриття спадщини, вступили в управління його майном, а саме: 1/4 його частини, порівно, тобто по 1/8. Крім того, маючи свої законні частки по 1/4 у цьому будинковолодінні, кожен з них став володіти по 3/8 частки цього будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_10 помирає ОСОБА_6 , якій належали вже 3/8 частини будинковолодіння. Таким чином її мати ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 , позивач по справі як спадкоємці 1-ї черги по закону, після смерті дочки та матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючи разом з нею на час відкриття спадщини, вступили в управління її майном, а саме 3/8 її частини будинковолодіння порівно, тобто кожен з спадкоємців прийняв по 3/16 частки ОСОБА_6 у вищевказаному будинковолодінні.

ІНФОРМАЦІЯ_11 помирає бабця ОСОБА_4 , яка за життя зробила заповіт, яким заповіла все майно позивачу ОСОБА_1 і відповідачу ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_3 майно по заповіту не прийняв і в нотаріальну контору не звертався. Так як позивач ОСОБА_1 постійно проживав з спадкодавцем по заповіту ОСОБА_4 , то подав заяву до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , але нотаріусом 13.07.2012 було відмовлено у видачі свідоцтва із-за не визначення частки колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4 .

З цього приводу позивач звертався до суду і рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.02.2013 за ним було визнано право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_4 на її 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 . Суд розглянув та задоволив позов в межах позовних вимог, згідно яких позивач просив визнати за ним право власності в розмірі 1/4 частини, особистої частки ОСОБА_4 , а частки, які вона прийняла від спадкоємців: одну від свого чоловіка та другу від дочки, позивач упустив і не вказував про їх існування, тому суд і задоволив позов в тій частині, що позивач просив.

На даний час залишилась невизначена і не дооформлена особиста частка позивача ОСОБА_1 , яка становить 1/4 і частка спадщини, яку він прийняв від матері 3/16 та частка спадкодавця ОСОБА_4 від чоловіка 1/8 і дочки 3/16, яка становить разом 5/16 частки будинковолодіння, яку також він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, а тільки оформив її 1/4 особисту частку в судовому порядку.

Щодо прийняття частини спадщини від матері позивач ОСОБА_6 , звертався із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено із-за не визначення часток колгоспного двору головою якого була ОСОБА_4 . Тому позивач звернувся до суду із цим позовом та просить постановити рішення, яким визначити частки у праві спільної сумісної власності та визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом та законом.

В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без їхньої присутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Відповідачі подали заяви, в якій просять проводити розгляд справи за їх відсутності, позов визнали в повному обсязі та не заперечують проти його задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 10.12.1987 будинковолодіння по АДРЕСА_1 належало членам колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4 (а.с.15).

З копії висновку про ринкову вартість на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 28-29) вбачається, що вона становить 51 700,00 грн.

Згідно записів з погосподарської книги виконкому Пійлівської сільської ради Калуського району за 1991-1995 р.р за адресою АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - голова домоволодіння, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - чоловік /помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - зять (не проживав), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - дочка /померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - онук (не проживав), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - онук, що підтверджується довідкою Пійлівської сільської ради Калуського району № 918 від 01.07.2020 (а.с.20).

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України "Про власність", в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування

Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991 мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Так, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.

Оскільки частки є рівними, то в цьому випадку всім 4-м власникам спільної сумісної власності належало по ј частки домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 помер один із співвласників будинковолодіння ОСОБА_5 (а.с.11), якому належала 1/4 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) до спадкоємців 1-ї черги в рівних частках належать діти дружина та батьки померлого, а відповідно до ст. 549 ЦК України спадкоємці 1-ї черги , які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном прийняли спадщину.

Таким чином, його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_6 , як спадкоємці 1-ї черги по закону, після смерті чоловіка та батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючи разом з ним на час відкриття спадщини, вступили в управління його майном, а саме 1/4 його частиною будинковолодіння АДРЕСА_1 , порівно, тобто по 1/8. Крім того, маючи свої законні частки по ј у цьому будинковолодінні, кожен з них став володіти по 3/8 частки цього будинковолодіння.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_6 (а.с.12), якій належала вже 3/8 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) до спадкоємців 1-ї черги в рівних частках належать діти, дружина та батьки померлого, а відповідно до ст. 549 ЦК України спадкоємці 1-ї черги, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном прийняли спадщину.

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , як спадкоємці 1-ї черги по закону після смерті дочки та матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючи разом з нею на час відкриття спадщини, вступили в управління її майном, а саме 3/8 її частин будинковолодіння АДРЕСА_1 , порівно, тобто кожен з спадкоємців прийняв по 3/16 частки ОСОБА_6 у вищевказаному будинковолодінні.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_11 померла ОСОБА_4 , за життя спадкодавця 08.05.1997 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 (а.с.13, 14).

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не бажав приймати майно по заповіту, та з цього приводу в нотаріальну контору не звертався.

Згідно з вимогами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом встановлено, що, оскільки позивач ОСОБА_1 постійно проживав з спадкодавцем ОСОБА_4 то подав заяву до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 Нотаріусом 13.07.2012 йому було відмовлено у видачі свідоцтва із-за не визначення часток колгоспного двору головою якого була ОСОБА_4 .

З цього приводу позивач ОСОБА_1 звертався до суду і рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.02.2013 за ним було визнано право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_4 на її 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.16-18).

Із судового рішення від 21.02.2013 також вбачається, що суд розглянув позов в межах позовних вимог, визнавши право власності за позивачем ОСОБА_1 на 1/4 частину будинковолодіння, тобто тільки на особисту частку померлої, без врахування часток, які ОСОБА_4 прийняла від спадкоємців: одну від свого чоловіка та другу від дочки, так як позивач ОСОБА_1 не вказував на них і вони залишились невизнаними.

Крім того, ОСОБА_1 , маючи на меті успадкувати частину спадщини від матері ОСОБА_6 , звернувся з відповідними документами до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері (а.с.22).

Нотаріусом 01.07.2020 була заведена спадкова справа з відповідним реєстром для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.24).

Проте, після вивчення поданих документів на вищевказане будинковолодіння, постановою від 02.07.2020 № 377/02-31 нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , оскільки житловий будинок по АДРЕСА_1 належить членам колгоспного двору, а відповідно до ст. 356 ЦК України слід визначити частки кожного члена колгоспного двору у праві спільної сумісної власності (а.с.21).

Таким чином, на даний час залишилась невизначена і недооформлена особиста частка позивача, яка становить 1/4, частка спадщини, яку він прийняв від матері, що становить 3/16, та частка спадкодавця ОСОБА_4 , яка у свою чергу прийняла від чоловіка 1/8 і дочки 3/16, і в сукупності становить разом 5/16 часток будинковолодіння, яку він також прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, а тільки оформив її 1/4 особисту частку в судовому порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи щодо яких встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Окрім позивача, до числа спадкоємців за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 належать відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте вони на спадкове майно не претендують, про що свідчать подані ними до суду заяви.

Позивач відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Відповідно до поданих до суду заяв відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечують проти задоволення позову.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 120, 123, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 1216, 1217, 1268 ЦК Украни, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визначити частку у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що відповідає 1/4 його частині за ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на:

-3/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті бабці ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_13 на:

-5/16 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Після прийняття спадщини частка ОСОБА_1 у спільній частковій власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 становитиме в загальному:

- 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05.11.2020.

Суддя: