УХВАЛА

10.11.2020 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Подорець О.Б.,

за участю секретаря Столяренко А.І.,

за неявки учасників судового розгляду,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі (а.с.132-133).

08.10.2020 ОСОБА_1 представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що з вказаним рішенням суду вони не згодні, оскільки їх неявка в судове засідання була викликана тим, що вони особисто не отримували жодної судової повістки, а відтак не мали можливості надати докази, приймати участь у їхньому дослідженні та доведення їхньої переконливості перед судом.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 не з`явилися, надавши клопотання про розгляд справи за їх відсутності, просили суд скасувати заочне рішення з підстав визначених у заяві.

Представник позивача АТ «КБ «Приватбанк» до суду не з`явився, повідомлений належним чином, надав заяву щодо відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Розглянувши заяву, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини проголошено право на справедливий судовий розгляд.

З практики Європейського Суду випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом (рішення ЄСПЛ «Надточій проти України», «Гурепка проти України №2»).

За змістом ст.ст. 5,12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності.

Статтею 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже головними умовами для скасування заочного рішення є поважність причини не з`явлення відповідача в судове засідання і докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення спору. Наявність одночасно цих двох умов дає підстави для скасування заочного рішення суду.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 11 січня 2020 року відкрито провадження по цивільній справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.46).

У позовній заяві зазначено адресу відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_1 (а.с. 1).

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 (а.с.45).

В апеляційній скарзі, поданій представником відповідача ОСОБА_1 на ухвалу від 11 січня 2020 року, адресу місця проживання відповідача ОСОБА_2 також зазначено АДРЕСА_1 (а.с.51).

В тексті апеляційної скарги зазначено про адресу реєстрації відповідача на території Шевченківського району м. Дніпра, проте ні самої адреси, ні доказів цього суду не надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Жодної заяви відповідач ОСОБА_3 про зміну свого місця проживання, перебування або реєстрації, до суду не надав.

За таких обставин, саме за адресою місця реєстрації відповідача підтвердженою інформацією адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області направлялися судові повістки ОСОБА_2 на судові засідання призначені на 06 лютого 2020 року, 15 липня 2020 року, 30 липня 2020 року та на 20 серпня 2020 року (а.с.47, 97, 104, 111). Крім того, у зв`язку із неявкою відповідача виклик також було здійснено через офіційний веб-портал судової влади України (а.с.112).

Суд також звертає увагу на те, що 24 січня 2020 року у приміщенні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська адвокат Ліфлянчик С.І. в якості представника відповідача ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи (а.с.48).

Також, в матеріалах справи наявні поштові повідомлення про отримання 11.01.2020 відповідачем ОСОБА_2 позовної заяви та судової повістки про виклик до суду на 06.02.2020, отримання процесуальних документів суду першої інстанції та ухвали судді Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху саме за адресою - АДРЕСА_1 (а.с.93,95,63).

З матеріалів справи вбачається, що представнику відповідача ОСОБА_1 також направлялися судові повістки про розгляд цієї справи та sms-повідомлення (а.с.98,102,104, 107,111).

Таким чином, судом було вжито всіх заходів щодо повідомлення відповідача та його представника про дату, час та місце розгляду справи у спосіб, передбачений ЦПК України.

Крім того, інформація про рух справи, у порядку ч.3 ст.8 ЦПК України, була розміщена на офіційному веб-сайті Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

У відповідності до п.6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Також, у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, суд приходить до висновку проте, що відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 були обізнані про наявність спору та перебування справи на розгляді у суді.

Крім того, ознайомившись із матеріалами справи 24 січня 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 у строк встановлений судом не скористався своїм правом щодо надання відзиву на позов.

Водночас, як зазначалося вище, заочне рішення підлягає скасування, якщо судом також буде встановлено, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто за змістом ст. 288 ЦПК України саме відповідачем мають бути подані такі докази, а не докази, подані суду під час розгляду позову по суті, які вже були оцінені під час ухвалення заочного рішення.

У зв`язку з вищенаведеним, суд зазначає, що заявник не надав будь-яких доказів, які мають істотне значення для справи та не були досліджені судом при винесенні рішення, оскільки обґрунтуванням заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 260, 261, 284-288 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Б.Подорець