Єдиний унікальний номер 722/391/20
Номер провадження 2/722/229/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря судових засідань Ткач Н.П.

з участю:

представника позивача Ткач С.М.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із вказаним вище позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог Банк посилався на те, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 13.02.2007 року уклали кредитний договір №CVD0GK00000031.

Згідно договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 14400,00 доларів США на термін до 12.02.2027 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору, у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 14400,00 доларів США.

В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 станом на 11.01.2020 року має заборгованість сумі 36141,17 доларів США, яка складається з наступного: 4729.96 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 6412,88 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1792,98 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 23205,35 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань задоговором.

Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 4729,96 доларів США, яка складається з наступного: 4729,96 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту).

В забезпечення виконання зобов`язання за договором №CVD0GK00000031 від 13.02.2007 року було укладено договір поруки №CVD0GK00000031 від 13.02.2007 року з поручителем ОСОБА_3 .

Відповідно до умов договору поруки, а саме п.5 позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором №CVD0GK00000031.

Згідно п.6 договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Однак, вимога, що була пред`явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення.

Просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 4729,96 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.01.2020 року становить 113329,84 грн. станом на 11.01.2020 року за кредитним договором №CVD0GK00000031 від 13.02.2007 року, яка складається з: 4729,96 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала та з наведених у ньому підстав просила задовольнити позовні вимоги в повному об`ємі. Вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки позов подано до суду в межах строку дії кредитного договору, який укладений сторонами до 12.02.2027 року.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Батраков М.Ю. в судовому засіданні позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити. Враховуючи наявність рішення суду від 17.04.2013 року, яким вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, та факт набуття позивачем права власності на предмет іпотеки в порядку ст.37 ЗУ «Про іпотеку», вважають, що заборгованість відповідачів за кредитним договором на даний час погашена в повному обсязі, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову. Крім цього, відповідач та його представник вказували на те, що позивач пропустив строк позовної давності, мотивуючи тим, що з часу останньої сплати чергового щомісячного платежу і до дня подачі позову пройшло більше трьох років, у зв`язку з чим заявили про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги не визнала в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч.1 ст.629 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 13.02.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CVD0GK00000031, згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 13.02.2007 року по 12.02.2027 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 12000 доларів США на житло в кредит, а також 2160 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, 13.02.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, предметом якого було належне ОСОБА_1 на праві власності нерухоме майно - житловий будинок літ. «А» загальною площею 81,30 кв.м., в тому числі житловою площею 39,50 кв.м., з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Крім цього, 13.02.2007 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 укладено договір поруки №CVD0GK00000031, відповідно до якого відповідачка поручилась перед позивачем за виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов?язань за кредитним договором №CVD0GK00000031 від 13.02.2007 року.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17.04.2013 року, яке 03.07.2013 року набрало законної сили, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та вирішено:

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVD0GK00000031 від 13.02.2007 року, яка станом на 07.11.2012 року складає 16377,33 доларів США, що еквівалентно 130854 грн. 87 коп., звернути стягнення на житловий будинок літ. «А» загальною площею 81,30 кв.м., в тому числі житловою площею 39,50 кв.м., з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» від свого імені із застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку», у тому числі з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, без необхідності отримання для продажу будь-якого іншого окремого уповноваження іпотекодавця, з початковою ціною продажу 12000 доларів США, що згідно курсу встановленого НБУ на день посвідчення договору іпотеки від 13.02.2007 року, що еквівалентно 60600 грн.;

- виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з житлового будинку літ. «А» загальною площею 81,30 кв.м., в тому числі житловою площею 39,50 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 .

01.04.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №CVD0GK00000031 від 13.02.2007 року, згідно якої:

1) суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання Додаткової угоди зменшено на 7488,98 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 2021,71 доларів США, комісія у розмірі 886,10 доларів США, пеня у розмірі 4581,17 доларів США.

2) згідно зі ст.ст.212, 651 ЦКУ у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в Графіку погашення кредиту понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 7488,98 доларів США.

3) викладено п.1.1, 3.2 Договору у наступній редакції:

1.1 Банк зобов`язується надати «позичальникові» кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк до 12.02.2027 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії (далі - «кредит») у розмірі 12000,00 доларів США на купівлю житла, а також у розмірі 5489,93 долари США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.21.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 20 по 24 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 213,91 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

3.2. Згідно ст.212 ЦК України при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4., 2.3.3 цього договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом 28,00% річних, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену в п.1.1. суми щомісячного платежу за кредитним договором (у випадку погашення заборгованості шляхом надання щомісячного платежу й установлення його суми в п.1.1.). При встановленні банком у порядку, передбаченому п.2.3.2 зменшеної процентної ставки, умови даного пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)(ч.1 ст.610 ЦК України).

Як вбачається із розрахунку заборгованості, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором №CVD0GK00000031 від 13.02.2007 року та додатковою угодою №1 до кредитного договору від 01.04.2014 року, у відповідача ОСОБА_1 станом на 25.09.2016 року виникла заборгованість, яка становила 29274,05 доларів США, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 13094,72 доларів США; заборгованість по процентам в розмірі 4382,10 доларів США; заборгованість по комісії в розмірі 779,22 доларів США; пеня в розмірі 11018,01 доларів США.

Відповідно до частин 1-3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній станом на 18.10.2016 року) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно частин 1-3 ст.37 Закону у зазначеній редакції, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Частиною 4 ст.36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час набуття позивачем права власності на предмет іпотеки) передбачено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 договір іпотеки від 13.02.2007 року містить Розділ «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку», яким передбачено право звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №CVD0GK00000031 від 13.02.2007 року та додатковою угодою №1 до вказаного кредитного договору від 01.04.2014 року, а також у зв`язку із виникненням заборгованості за кредитними зобов`язаннями, ПАТ КБ «ПриватБанк`ТОВ на підставі договору іпотеки від 13.02.2007 року в порядку, передбаченому ст.ст.36, 37 Закону України «Про іпотеку», в рахунок виконання основного зобов`язання 18.10.2016 року набуло права власності на предмет іпотеки - житловий будинок літ. «А» загальною площею 81,30 кв.м., в тому числі житловою площею 39,50 кв.м., з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №214087079 від 26.06.2020 року та виписками з меморіальними ордерами по рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Суд констатує, що жоден з відповідачів не наголошував про порушення позивачем порядку передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, встановлений статтею 37 Закону України «Про іпотеку», та не оскаржував в судовому порядку рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Таким чином, позивач набув права власності на зазначене вище нерухоме майно в порядку позасудового врегулювання.

Отже, відповідно до ч.4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час набуття позивачем права власності на предмет іпотеки) після завершення позасудового врегулювання наступна вимога позивача (іпотекодержателя) щодо виконання відповідачем (боржником) ОСОБА_1 основного зобов`язання за кредитним договором, а саме погашення основної заборгованості в розмірі 4729,96 доларів США, розрахованої з урахуванням часткового погашення за рахунок набуття позивачем у власність іпотечного майна, є недійсною, через що позовні вимоги заявлені до відповідача ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

При цьому, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до відповідачки ОСОБА_3 також не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, зі зміною зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення процентів навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителів або відповідної умови в договорах поруки не дає підстав покладення на останніх відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, які висловлені у постанові від 06.05.2020 року у справі №331/5780/13 (провадження №61-35357св18).

Як зазначалося вище, 13.02.2007 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 укладено договір поруки №CVD0GK00000031, відповідно до п.1 якого предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 (боржником) зобов`язань за кредитним договором від 13.02.2007 року №CVD0GK00000031, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 12000 доларів США, а боржник повинен виконати зобов`язання з:

повернення кредиту в сумі 12000 доларів США у строк до 12.02.2027 року включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% за місяць у період сплати з 20 по 24 число кожного місяця;

щомісячного надання грошових коштів (щомісячний платіж) у період сплати у сумі 157,53 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, комісією;

сплати відсотків за користування кредитом при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту у розмірі 2,46% за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом;

сплати винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до умов та строків, передбачених кредитним договором;

сплати пені в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зоболв`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п.2 Договору поруки).

Пунктами 12, 13 вказаного Договору передбачено, що порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Зміни і доповнення до Договору поруки вносяться тільки за письмовою згодою сторін, шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Як вбачається із додаткової угоди №1 від 01.04.2014 року та нової редакції графіка погашення кредиту, зміни до основного кредитного договору №CVD0GK00000031 від 13.02.2007 року не були погоджені з поручителем ОСОБА_3 , а позивач натомість не надав жодних доказів на підтвердження того, що відповідачка ОСОБА_3 була належним чином повідомленою та ознайомленою зі змістом додаткової угоди. При цьому, зміни до основного кредитного договору були погоджені лише боржником без поручителя.

Із порівняльного аналізу основного п.п.1.1, 3.2 кредитного договору №CVD0GK00000031 від 13.02.2007 року та п.п.1.1, 3.2 додаткової угоди до кредитного договору №1 від 01.04.2014 року можна встановити, що банк збільшив суму кредитних коштів на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 Договору, з 2160 доларів США на 5489,93 доларів США; збільшив суму щомісячного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором з 157,53 доларів США на 213,91 доларів США; збільшив розмір відсотків за користування кредитом, нарахованих на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом, з 2,46% місячних на 28,00% річних; додатково передбачив сплату штрафу в розмірі 7488,98 доларів США в разі порушення позичальником понад 31 день будь-якого з зобов`язань, передбачених в Графіку погашення кредиту.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що змінені умови основного кредитного договору №CVD0GK00000031 від 13.02.2007 року шляхом укладення додаткової угоди №1 від 01.04.2014 року, збільшили обсяг відповідальності поручителя, а тому договір поруки №CVD0GK00000031 від 13.02.2007 року є припиненим, а позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості по кредитному договору з відповідачки ОСОБА_3 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід відмовити в повному об`ємі.

Враховуючи прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог по суті, суд не вбачає необхідності надання оцінки доводам відповідача та його представника щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.509, 510, 526, 530, 546, 554, 559, 610, 626-629, 651, 653, 654, 1054 ЦК України, ст.ст.35-37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.3 4, 5, 11-13, 76-81, 89, 137, 141, 247, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Унгурян С.В.

Повне судове рішення складено 09.11.2020 року