Провадження № 2/337/755/2020
ЄУН № 337/562/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Карташевої І.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Дитяткової А.Г.

розглянувши у судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Запорізької міської ради, про визнання права власності на спадщину,

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з позовом у якому вказав, що 26.06.2009 р. матір`ю позивача, ОСОБА_4 було складено заповіт на користь ОСОБА_3 всього майна заповідача, яке буде наявним в день смерті.

Померлій ОСОБА_4 належала на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином вказана квартира входить до переліку майна, яке охоплюється заповітом від 26.06.2009 р.

Після смерті свого чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 проживала в своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач, ОСОБА_3 постійне відвідувала матір, утримувала її, надавала кошти на життя, купівлю їжі та оплату комунальний послуг.

З 2014 р. ОСОБА_3 в зв`язку з напруженою ситуацією між Україною та Росією , враховуючі що в майбутньому можливі складності в регулярному відвідуванні матері, вирішила забраті свою матір, ОСОБА_4 до Росії, оскільки матір в зв`язку з похилим віком та станом здоров`я потребувала постійного догляду. Таким чином, з початку 2014 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 постійно проживали за адресою ОСОБА_3 в Російській Федерації.

ОСОБА_4 не була офіційно зареєстрована в квартирі позивачки в Росії, в зв`язку з тим що була громадянкою України, та через похилий вік та постійні хвороби не мала можливості зібрати документи для офіційної реєстрації в квартирі доньки.

Останні місяці свого життя ОСОБА_4 тяжко хворіла, не могла самостійно пересуватися та в результаті померла від ускладнень здоров`я.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла внаслідок своєї хвороби за адресою постійного проживання разом із позивачем: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 була похована в Російській федерації, за останнім місцем свого проживання. Всі дії щодо поховання ОСОБА_4 здійснювала позивач, що також свідчить про фактичне проживання позивачки зі своєю матір`ю на момент смерті.

Після смерті матері, ОСОБА_3 вважаючи, що вона автоматично приймає спадщину після своєї матері, оскільки є єдиним спадкоємцем за заповітом, проживала з матір`ю за однією адресою на момент її смерті та фактично прийняла управління майном матері. Вважала, що фактично прийняла спадщину, а дії щодо отримання свідоцтва про право на спадщину зможе в будь-який момент, коли буде знаходитися на території України.

Будь - які інші спадкоємці за заповітом або за законом після ОСОБА_4 на сьогодні відсутні.

Після смерті ОСОБА_4 у відповідності до ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина в наступному вигляді: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.2007 р. №539, видане державним нотаріусом Восьмої державної нотаріальної контори Федченко О.О.

В квітні 2019 р. позивачка через представника звернулась до нотаріальної контори для отримання переліку документів для оформлення прав на спадкове майно, проте нотаріусом їй було відмовлено з тієї причини, що в неї відсутнє документальне підтвердження факту проживання за однією з матір`ю адресою на момент її смерті, оскільки згідно відмітки в паспорті офіційно ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а також відсутній оригінал правовстановлювального документу на квартиру.

Приватним нотаріусом позивачу було роз`яснено її право на звернення до суду для підтвердження факту проживання з заповідачем за однією адресою на момент його смерті, після чого ОСОБА_3 та визнання права власності в порядку спадкування.

В зв`язку з тим, що позивач вважає себе спадкоємцем, яка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, нею заявляються позовні вимоги про встановлення вказаного факту та визнання права власності на спадкове майно.

Просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4 .

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2020 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 21.02.2020 року витребувано від Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15.04.2020 року від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у якій вказано, що з доданих до позову доказів вбачається, що по справі відсутня постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, і таким чином, позивач передчасно звернувся до суду с позовом про визнання права власності на спадщину.

20.05.2020 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі, у яких, окрім іншого, вказано, що сьогодні більшість нотаріусів Запоріжжя не видають постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в разі пропуску строків для прийняття спадщини. В окремих випадах - видаються письмові роз`яснення щодо порядку такого прийняття.

ОСОБА_3 неможливо отримати постанови про відмову в вчиненні нотаріальної дії через відсутність підстав для заведення спадкової справи, що є передумовою для винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Просить взяти до уваги ту обставину, що виключно в судовому порядку ОСОБА_3 має можливість захистити свої права, оскільки на момент подання позову були відсутні законні підстави для заведення спадкової справи та подальшого винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, та визнати за позивачем право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вказала, що заява про прийняття спадщини подається за місцем відкриття спадщини. Позивачка до нотаріальної контори, також до консула не зверталась. Вважає вимоги передчасними.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_4 знала більше 30 років, та яка проживала по АДРЕСА_1 . Позивачка її донька проживала у м. Москва разом з матір`ю з 2014 року в одній квартирі. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та позивачка поховала її у Росії.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_4 знала з 1993 року, як сусідку. Її донька ОСОБА_3 проживає у м. Москва, та періодично приїжджала. Після смерті чоловіка, ОСОБА_4 у 2014 році, у зв`язку із поганим самопочуттям, донька забрала до себе до м. Москва, де разом проживали, і ОСОБА_4 померла. Після від`їзду ОСОБА_4 , вони кожен тиждень спілкувались по телефону. Донька ОСОБА_4 переказувала гроші на оплату квартири.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту, ОСОБА_10 , на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло виданого Хортицькою райадміністрацією 11.02.2002 року, належала на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20-23).

11.12.2007 року, в.о. державного нотаріуса Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Федченко О.О., на підставі заповіту, посвідченого Філіповою Л.П. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 . Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на зазначене у свідоцтві майно підлягає державній реєстрації(а.с.19).

26.06.2009 року ОСОБА_4 у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Філіпової Л.П. оформила заповіт відповідно до якого все майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, та на що за законом буде мати право, заповіла ОСОБА_3 (а.с.25-26).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла у Російській Федерації, м. Москва(а.с. 8, 24).

Похованням ОСОБА_4 займалась позивачка ОСОБА_3 (а.с. 9-18).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з вимогами ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини у вигляді нерухомого майна, після померлої ОСОБА_4 , не зверталась.

У позові міститься посилання на те, що нотаріусом позивачці було вказано на відсутність документального підтвердження факту проживання за однією з спадкодавцем адресою на момент її смерті, позивачка вважала, що фактично прийняла спадщину, приватним нотаріусом було роз`яснено право на звернення до суду для підтвердження факту проживання з заповідачем за однією адресою на момент його смерті, та визнання права власності в порядку спадкування, в зв`язку з чим, нею заявляються позовні вимоги про встановлення вказаного факту, та визнання права власності на спадкове майно.

Однак матеріали справи, позовна заява, не містять вимог щодо встановлення факту проживання з заповідачем за однією адресою на момент смерті.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_3 з 11.11.2020 року отримала паспорт громадянки Російської Федерації, та відповідно до копії паспорту, зареєстрована з 17.05.1977 року по АДРЕСА_2 (а.с.7).

Матеріали справи не містять документального підтвердження проживання спадкодавця ОСОБА_4 разом з позивачкою ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 .

Також у позові міститься посилання на те, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Судом встановлено, що 11.12.2007 року, в.о. державного нотаріуса Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Федченко О.О., ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 . Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Видача свідоцтва про право на спадщину є лише підставою для закріплення права власності на нерухоме майно та свідчить про законність набуття такого майна. Під час видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно відбувається прийняття речових прав на таке майно, проте остаточний перехід права власності та його належне закріплення відбувається лише після державної реєстрації такого права.

У відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У даному випадку видача свідоцтва про право на спадщину є фактом переходу права власності на нерухоме майно від спадкодавця до спадкоємця. Проте лише після державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно воно вважається таким, що офіційно визнане та підтверджене державою, згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Матеріали справи не містять, та сторонами суду не надано, належного документального підтвердження того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності спадкодавцю ОСОБА_4 .

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Керуючись ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проаналізувавши матеріали справи та фактичні обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження кожного доказу окремо та у їх сукупності, вислухавши доводи сторін, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що доводи позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, що додані до позову, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 13, 89, 229, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 09.11.2020 року.

Суддя: