ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2179/19 Номер провадження 22-ц/814/2328/20Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Одринської Т.В.

суддів Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.,

за участю секретаря : Ряднини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глобинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Остахова Володимира Павловича

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2020 року,-, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до Глобинської міської ради Полтавської області, в якому просила встановити факт фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (прийняття спадщини), яке залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , з її матір`ю ОСОБА_4 , станом на день сметрі 28 листопада 2008 року за адресою : АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на : - земельну ділянку площею 5,32 га в межах Глобинської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на землю від 18.10.2002 року; - на житловий будинок АДРЕСА_1 , який був прийнятий ОСОБА_3 у спадщину після його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позов мотивовано тим, що з 04 грудня 2006 року мати позивачки ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_4 помер. Після його смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 5,32 га, та житловий будинок АДРЕСА_1 , який перейшов померлому у спадщину від його померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 , яка не встигла в межах 6 місянго строку прийняти спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що згідно спадковій трансмісії, прийняття належної частини ОСОБА_4 , переходить до неї, як дочки ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що на момент смерті ОСОБА_4 , вона фактично проживала з нею, тому вважає себе такою особою, яка фактично прийняла спадщину.

Підставою для звернення позивачки з даним позовом, стала відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про спадщину, яка мотивована тим, що ОСОБА_1 не підтвердила факт спільного проживання з матір`ю - ОСОБА_4 .

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Глобинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

З вказаним рішенням суду не погодилася позивач, в інтересах якої, апеляційну скаргу подав її представник адвокат Остахов В.П., в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом не мотивовано відмову в позовних вимогах про встановлення юридичних фактів.

Вказує, що справа була розглянута без участі сторін, судом не було роз`яснено право на зміну відповідача, що є, на думку апелянта, суттєвим порушенням процесуального права.

Зазначає, що судом не мотивована відмова в позовних вимогах про встановлення юридичних фактів. Вважає, що позовні вимоги в частині визнання фактів та визнання права власності в порядку спадкування після брата ОСОБА_5 на Ѕ частину земельної ділянки та на ј частину житлового будинку є обґрунтованими та підтверджуються відповідними доказами.

Правом на подачу відзиву відповідач не скористався .

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача адвоката Остахова В.П., дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , якій відповідно до дублікату свідоцтва про право на особисту власність № 9 від 12.05.1987 року виданого Виконавчим комітетом Глобинської міської ради народних депутатів, належав житловий будинок з приналежними до нього спорудами та будівлями за адресою АДРЕСА_1 .

На момент смерті ОСОБА_2 , в будинку АДРЕСА_1 , були зареєстровані та проживали ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

04 грудня 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 уклали шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , якому на підставі державного акту на право власності на землю від 18 жовтня 2002 року, актовий запис 128, належала земельна ділянка площею 5,32 га в межах Глобинської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва..

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивачки - ОСОБА_4 .

Згідно спадкової справи №162 від 28 березня 2003 року, заведеної у Глобинській державній нотаріальній конторі після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , спадкоємцями майна є дочка померлої - ОСОБА_9 та син померлої - ОСОБА_3 , як спадкоємці за законом. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні.

Відповідно до спадкової справи №560/08 від 28 жовтня 2008 року, заведеної у Глобинській державній нотаріальній конторі після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , спадкоємцем по заповіту є ОСОБА_4 . Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні.

Згідно спадкової справи №35/2009 від 23 січня 2009 року, заведеної у Глобинській державній нотаріальній конторі після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , спадкоємцем майна по закону є ОСОБА_5 . Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні.

Постановою державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори С.С. Погрібною від 04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку 5,32 га, що розташована на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області, яка належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцями якого була його дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка спадщину прийняла але не оформила своїх спадкових прав, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

Відмова мотивована тим, що спадкоємцем - ОСОБА_1 , не подано правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 5,32 га, що розташована на території Глобинської міської ради Глобинського району, Полтавської області.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позов ОСОБА_1 пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки спадкоємцем після померлої ОСОБА_4 , окрім позивачки, є ОСОБА_10 , тобто спір, щодо спадкового майна повинен вирішуватися між спадкоємцями, а лише у разі їх відсутності позов може бути пред`явлено до територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенції). Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (частина друга статті 1220 ЦК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просила встановити факт фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 ; встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з матірю ОСОБА_4 , станом на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на підставі державного акту та житловий будинок, який був прийнятий ОСОБА_3 у спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

У справі встановлено, що після померлої ОСОБА_2 спадщину прийняли дочка померлої ОСОБА_9 та син померлої ОСОБА_3 за законом, також спадкоємцями після померлої ОСОБА_4 є ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_10 .

Установивши, що спір виник щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_2 та після смерті ОСОБА_4 , суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачами у даній справі повинні бути спадкоємці ОСОБА_2 , а також спадкоємці, щодо земельної ділянки ОСОБА_10 , оскільки спір, щодо спадкового майна повинен вирішуватися між спадкоємцями, а лише у разі їх відсутності позов може бути пред`явлено до територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином Глобинська міська рада Полтавської області не є належним відповідачем у даній справі.

Крім того, в матеріалах справи наявна постанова нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори С.С. Погрібною від 04 жовтня 2019 року про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку 5,32 га, що розташована на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області, через відсутність державного акту не землю, інших підстав не зазначено.

таким чином, з матеріалів справи не вбачається, що заявлені позивачем вимоги про встановлення факту постійного проживання позивачки з матірю ОСОБА_4 станом на час сперті, мають правове значення для оформлення спадкових прав.

Доводи викладені в апеляційні скарзі щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки справа розглянута без участі сторін, та без роз`яснення право на зміну відповідача, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 02.12.2019 року о 10.00. Позивач та його представник про час проведення судових засідань завчасно повідомлялися судом першої інстанції, однак жодного разу до суду не з`явилися, представником позивача, адвокатом Остаховим В.П. 29.11.2019 року подано заяви про проведення підготовчого засідання та про розгляд справи без його участі та участі позивача (а. с. 57, 69).

Відповідно до вимог ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

На підставі вище викладеного, судом першої інстанції порушень вимог процесуального права допущено не було, оскільки ані позивач, ані його представник, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`являлися, клопотання про заміну належного відповідача, у визначені законом строки не подавали.

Суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що судом не мотивована відмова в позовних вимогах про встановлення юридичних фактів та визнання права власності в порядку спадкування після брата ОСОБА_5 на Ѕ частину земельної ділянки та на ј частину житлового будинку, оскільки суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом упередбачени цим коденксом випадках.

Вказані вимоги ОСОБА_1 в позові заявлено не було. В ході розгляду справи, змінених чи уточнених вимог позивач не заявляла, таким чином вказані доводи є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Остахова Володимира Павловича залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 09.11.2020 року.

Головуючий суддя Т.В.Одринська

Судді:

Г.Л. Карпушин

В.П. Пікуль