П О С Т А Н О В А

іменем України

10 листопада 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 14 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувсядо суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що із 26 лютого 2000 року він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів ОСОБА_4 2001 року народження та ОСОБА_5 2008 року народження. Вказував, що спільне сімейне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння і поваги між ними, що призводить до сварок. Вже тривалий час вони живуть окремим життям та своїми інтересами, а сім`я розпалася. На даний час вони проживають окремо, шлдюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а спроби відновити сімейне життя та налагодити відносини не дали результату. Посилаючись на те, що збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам подружжя, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою 26 лютого 2000 року.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 14 лютого 2020 року позов задоволено. Ухвалено розірвати шлюб, укладений між сторонами 26 лютого 2000 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 03 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідачка ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Семашка Д.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову про розлучення відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне з`ясування, порушення судом норм процесуального права.

Скарга мотивована тим, що суд не відклав розгляд справи згідно ч.2 ст.240 ЦПК України всупереч направленому електронною поштою клопотанню представника відповідачки Семашка Д.М. , як і взагалі не зазначив у рішенні про його подання, що свідчить про упередженість судді, в тому числі з урахуванням того, що цей же суддя розглядає справу про стягнення аліментів на повнолітнього сина сторін у спрощеному провадженні більше

- 2 -

восьми місяців, а у судовому наказі про стягнення аліментів на меншого сина не зазначив строк, з якого вони присуджені. Вказує, що дана справа, яка розглянута 14 лютого 2020 року, була відкладена на 23 березня 2020 року на 15-00 год., про що свідчить скріншот з OpenDataUA. Заочне рішення суду скеровано до реєстру лише через 2 місяці - 1 квітня 2020 року, що свідчить про порушення встановленого законом строку його оприлюднення, а сама відповідачка, як і її представик не отримували поштою цього рішення. При вирішенні спору судом не були взяті до уваги пояснення представника відповідачки про наявність між сторонами спору щодо поділу майна подружжя та спору про визначення місця проживання дітей. Як і не взято до уваги факт ухилення відповідача від сплати аліментів на молодшого сина сторін ОСОБА_5 . У рішенні взагалі відсутній виклад заперечень відповідачки, оцінка наведених нею аргументів та підстави їх відхилення судом.

Позивач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив його позов, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Семашко Д.М.подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Солом`янського районного суду м.Києва як незаконне.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Хмарук І.М. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов і розриваючи шлюб, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам подружжя. При цьому суд виходив з того, що сім`я сторін розпалася, шлюбні відносини між ними припинено, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а примирення подружжя є неможливим.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 лютого 2000 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають двох синів: неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, судом встановлено, що сім`я сторін розпалася, шлюбні стосунки між ними припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Шлюб носить формальний характер.

Наведені обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

За таких обставин суд обгрунтовано задоволив позов і розірвав шлюб, поскільки в

- 3 -

судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам одного з подружжя.

Доводи апеляційної скарги щодо невідкладення розгляду справи згідно ч.2 ст.240 ЦПК України всупереч направленому електронною поштою клопотанню представника відповідачки адвоката Семашка Д.М., як і взагалі не зазначення у рішенні про його подання, необгрунтовані, оскільки в матеріалах справи відсутнє дане клопотання, направлене на електрону адресу суду.

Відхиляючи наведені доводи, колегія суддів в тому числі виходить з того, що відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`зані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідачки адвокат Семашко Д.М. був належним чином і завчасно, а саме за півтора місяці повідомлений про час розгляду справи 14 лютого 2020 року, що стверджується його підписом (а.с.31). Це по-перше.

По-друге як вбачається із доданого до апеляційної скарги клопотання адвокат Семашко Д.М. не додав до нього жодного доказу, як і не додав таких до апеляційної скарги, про його участь у розгляді іншої справи.

По-третє, дата розгляду справи 14 лютого 2020 року була узгоджена безпосередньо з ним у підготовчому судовому засіданні 24 грудня 2019 року, а відтак адвокат мав можливість спланувати свою роботу з урахуванням розгляду даної справи. Доказів про наявність непередбачуваних чи вийняткових обставин, пов`язаних із його неявкою не надав.

Наведені обставини свідчать про відсутність поважних причин неявки представника відповідачки і як наслідок відсутність підстав для скасування рішення з цих підстав.

Посилання в апеляційній скарзі на упередженість судді з урахуванням того, що цей же суддя розглядає справу про стягнення аліментів на повнолітнього сина сторін у спрощеному провадженні більше 8 місяців, а у судовому наказі про стягнення аліментів на меншого сина не зазначив строк, з якого вони присуджені безпідставні. Дані обставини не є доказом неупередженості судді, зокрема незазначення строку є підставою для випралення описки, а щодо розгляду іншої справи про стягнення аліментів на повнолітнього сина сторін у спрощеному провадженні, то це не є предметом перегляду в даній справі і суд не вправі давати оцінку обставин іншої справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що дана справа, яка розглянута 14 лютого 2020 року, була відкладена на 23 березня 2020 року на 15-00 год., про що свідчить скріншот з OpenDataUA, спростовуються матеріалами справи, в який відсутні будь-які докази

- 4 -

відкладення чи перенесення справи з 14 лютого на 23 березня 2020 року. При цьому посилаючись на це, відповідачка не надала суду доказів щодо службового розслідування факту чи було розміщено відомості про розгляд справи 23 березня 2020 року на офіційному веб-сайті судової влади, якщо було, то яка саме особа і з яких підстав їх розмістила.

Посилання на те, що заочне рішення суду скеровано до реєстру лише через 2 місяці - 1 квітня 2020 року, що свідчить про порушення встановленого законом строку його оприлюднення, не стосуються предмету спору і не спростовують висновків про наявність передбачених законом підстав для розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом невірно відображено у рішенні наявність між сторонами спору щодо поділу майна подружжя та спору про визначення місця проживання дітей, колегія суддів відхиляє як такі, що не мають правового значення для вирішення даної справи. При цьому колегія суддів виходить з того, що предметом спору в даній справі є виключно розірвання шлюбу, а не поділ майна подружжя чи визначення місця проживання дітей. Відповідно посилання у рішенні суду на наявність чи відсутність таких спорів не є встановленням певних юридичних фактів і не має преюдиційного значення у розумінні ч.4 ст.82 ЦПК України, як помилково вважає скаржниця.

Це ж стосується посилань відповідачки на невзяття судом до уваги факту ухилення позивача від сплати аліментів на молодшого сина сторін ОСОБА_5 , які не мають правового занчення для вирішення спорупро розлучення.

Посилання у скарзі на те, що у рішенні взагалі відсутній виклад заперечень відповідачки, оцінка наведених нею аргументів та підстави їх відхилення судом, безпідставні, оскільки остання не подавала суду відзиву на позов, як і не подавала заперечень проти позову, які б можливо було проаналізувати, що в тому числі підтверджується протоколом підготовчого судового засіданн (а.с.29).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обгрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 14 лютого 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: