Справа № 559/1848/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

за участю представника позивача Булат Ю.В.

представника відповідача Тищук К.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позову ОСОБА_3 покликається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 23 листопада 2012 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 13 квітня 2018 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області шлюб розірвано.

За час перебування в шлюбі і спільного життя ними було придбано автомобіль марки FIAT DOBLO 2008 року випуску, об`єм двигуна 1248 см. куб. (вантажо-пасажирський), станом на 01.07.2019 року вартість якого становить 119 000 гривень. Автомобіль зареєстровано за відповідачем. 28 липня 2019 року на сайті авторіа вона побачила оголошення з фото автомобіля, яке розмістив відповідач та з якого вбачається, що автомобіль продається. Вартість, яку вказав відповідач в оголошенні 6 200 доларів США, що орієнтовно становить 155 000 гривень. З нею ці питання не узгоджував.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 71 СК України, а також той факт, що автомобіль FIAT DOBLO, 2008 року випуску фактично перебуває в даний час в користуванні відповідача, вважає, що відповідач повинен сплатити їй грошову компенсацію частини вартості автомобіля, який було придбано ними в шлюбі за спільні кошти.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 04.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні представник позивачки адвокат Булат Ю.В. позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача адвокат Тищук К.П. позовні вимоги визнала.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Заслухавши учасників, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Неподільною є річ, яка у разі її фізичного поділу втрачає свою цінність та призначення, перестаючи існувати як первісна річ.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2012 року, який розірвано 13 квітня 2018 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області (а.с. 6).

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Як зазначає позивачка та не заперечується відповідачем, за час перебування в шлюбі і спільного життя сторони придбали автомобіль марки FIAT DOBLO 2008 року випуску, об`єм двигуна 1248 см. куб. (вантажо-пасажирський). Станом на 01.07.2019 року вартість зазначеного автомобіля становить 119 000 гривень (а.с. 11).

Згідно оголошення та фототаблиць, розміщених на сайті авторіа, вищевказаний автомобіль продається, його вартість зазначена 6 200 доларів США (а.с. 14-17).

Оскільки, відповідач позов визнав повністю, сторони визнають, що автомобіль FIAT DOBLO, 2008 року випуску, є їх спільною сумісною власністю подружжя, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та поділ спільного майна подружжя. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 половину вартості автомобіля, що складає 59 950 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.60, 69-71 СК України, ст. 120 ЗК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 ) про поділ майна подружжя - задовольнити.

Поділити між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 майно подружжя, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: автомобіль FIAT DOBLO 2008 року випуску, об`єм двигуна 1248 см. куб. (вантажо-пасажирський) та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 половину вартості автомобіля FIAT DOBLO 2008 року випуску, об`єм двигуна 1248 см. куб. (вантажо-пасажирський) 59 950 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. на повернення сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 05.11.2020.

Суддя: Р.В. Ралець