Постанова

Іменем України

21 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 522/12392/15-ц

провадження № 61-2551св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),

суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року у складі судді Домусчі Л. В. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 882-08 ПОУ Н, відповідно до умов якого вона отримала споживчий кредит у сумі 147 900,00 доларів США. Строк дії договору встановлено до 04 листопада 2023 року, з наданням графіку погашення боргу за кредитом та сплати процентів за його користування в розмірі 12,5 % річних.

З метою забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань, 04 листопада 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 882.

Проте, всупереч умовам кредитного договору, позичальник та поручитель перестали здійснювати внесення платежів на погашення кредиту та процентів, чим порушили взяті на себе зобов`язання.

З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, яка станом на 03 червня 2015 року становила 89 289,82 доларів США та пеня у розмірі 405,60 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року у позові ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що розмір боргу, заявлений позивачем до стягнення, є таким, що не знайшов свого належного та допустимого підтвердження за розглядом справи. На спростування викладеного стороною позивача до суду не надано належних та допустимих доказів.

Також, відмовляючи у стягненні заборгованості з поручителя ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що порука припинилася, оскільки унаслідок зміни умов основного кредитного договору, внесених без згоди поручителя, які всупереч положенням частини першої статті 559 ЦК України збільшують обсяг відповідальності поручителя.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог повністю відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У лютому 2019 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк», яке є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що суд першої інстанції фактично ухилився від дослідження письмових доказів у справі та посилаючись на недоведеність вимог за відсутності належної оцінки письмових доказів у справі ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення.

Також заявник у касаційній скарзі посилається на те, що на жодне з питань, поставлених на вирішення судово-економічної експертизи відповідь не надана, натомість експерт не мав підстав надавати висновки, а тим більше правову оцінку змісту договору. З цих підстав, суд мав самостійно надати правову оцінку договору, а не посилатись на висновок судово-економічної експертизи.

Заявник у касаційній скарзі наголошує, що поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишилось те, що розрахунок заборгованості, наданий ним є належним, достатнім письмовим доказом, до того ж матеріали справи не містять письмових доказів, які б спростували розмір заборгованості.

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «УкрСиббанк» у цій справі.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на надання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами установлено, що 04 листопада 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №882-08 ПОУ Н, за умовами якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на умовах, викладених у договорі, зокрема, позичальник зобов`язалась прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 147 900,00 доларів США, що на день укладання кредитного договору складає 746 895,00 грн, у порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно з підпунктами 1.2.1., 1.2.2. пункту 1.2. кредитного договору надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: з 04 листопада 2005 року по 04 листопада 2023 року; позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з пунктів 2.3., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., частини другої пункту 9.2. цього договору. Позичальник повинен повернути основну суму кредиту на рахунок № НОМЕР_1 в АКІБ «УкрСиббанк».

Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору №882-08 ПОУ Н від 04 листопада 2005 року «Графік погашення кредиту» судами встановлено, що банком визначені суми щомісячних платежів з погашення кредиту (основного боргу) у періодах: з 10 грудня 2005 року по 10 листопада 2018 року в сумі по 685 (назва валюти не зазначена), з 10 грудня 2018 року по 10 жовтня 2023 року та 04 листопада 2023 в сумі по 684 (назва валюти не зазначена).

Зі змісту пункту 1.3 кредитного договору встановлено порядок нарахування та сплати відсотків та комісій за цим договором, зокрема, за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5% річних (підпункт 1.3.1).

Пунктом 9.2. кредитного договору встановлено що у випадку зміни кредитної політики згідно з рішеннями Верховної Ради України, Національного банку України, банку, а також зміною ситуації на грошовому ринку, у договір за узгодженням з позичальником у десятиденний термін з моменту введення нових положень вносяться відповідні зміни про що банк надає позичальнику відповідне повідомлення. Уразі незгоди позичальника з запропонованими банком змінами, або ненадходження від позичальника відповіді на пропозицію банку про внесення змін упродовж 10 календарних днів з моменту одержання позичальником таких пропозицій, банк має право самостійно змінити термін повернення кредиту та сплати процентів та достроково витребувати суму кредиту у повному розмірі, в порядку вказаному в розділі 11 цього договору.

Згідно з підпунктом 1.3.3. кредитного договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця. Період нарахування процентів починається з дня фактичного надання кредитних коштів в перший період, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються методом «факт/360» відповідно до постанови Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 255. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику, і що не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору; для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем.

Відповідно до підпункту 1.3.4. кредитного договору, термін сплати процентів - з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. Проценти сплачуються на рахунок № НОМЕР_2 в АКІБ «УкрСиббанк».

За умовами підпункту 1.3.5. кредитного договору, позичальник сплачує банку комісію за видачу кредиту у розмірі 0,99% від суми фактично виданих коштів. Комісія нараховується у національній валюті України і сплачується в день надання кредиту на рахунок № НОМЕР_3 в Одеській філії АКІБ «УкрСиббанк».

Підпунктом 1.3.6. кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує банку комісію за оформлення кредитного договору у розмірі 0,51% від суми фактично виданих коштів. Комісія нараховується та сплачується на рахунок № НОМЕР_3 в Одеській філії АКІБ «УкрСиббанк» в день підписання цього договору.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 , 04 листопада 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 882.

Відповідно до розрахунку, наданого ПАТ «УкрСиббанк» відповідачі допустили порушення умов договору в частині повернення грошових коштів, а отже станом на 03 червня 2015 року виникла заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 89 289,82 доларів США та пені у розмірі 405,60 грн, що складається із: заборгованості по кредиту строковій в сумі 69 810,00 доларів США; заборгованості по кредиту простроченій - 8220, 00 доларів США, заборгованості по відсоткам строковій - 925,53 доларів США, заборгованості по відсоткам простроченим - 10 334,29 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту - 180,79 грн, пені за прострочення сплати відсотків - 224,81 грн.

07 березня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» направив відповідачам вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Зобов`язальні відносини, як і інші цивільні правовідносини, виникають з обставин, визначених законом як юридичні факти.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до пункту 2.3 умов кредитного договору у випадку невиконання позичальником умов цього договору про надання забезпечення за цим договором, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язань за цим договором або погіршення його умов (стану) забезпечення, умов його зберігання) банк набуває право вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 11 цього договору.

Розділом 11 передбачений порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку. Пунктом 11.1 визначено, що відповідно до статей 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з пунктів 2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 5.11, 7.4, частини другої пункту 9.2 цього договору та/або настання обставин, що передбачені вищевказаними пунктами банк має право визнати термін повернення кредиту такими, що настав, згідно з пунктом 1.2.2. цього договору. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обов`язковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін у повному обсязі.

Кредитором в порядку, передбаченому главою 11 кредитного договору 07 березня 2015 року на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені вимоги за № 30-11/23020 та № 30-11/23021 від 05 березня 2015 року (а.с. 62-63, 64-65, том 1) з вимогою погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання, а у випадку не усунення порушень на 32 (тридцять другий) день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк», та вимагав виконання позичальником своїх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту, а саме: сплатити ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість з повернення суми кредиту в повному обсязі, сплатити нараховані проценти, що разом становить 85 749,81 доларів США, та підлягає уточненню на дату фактичного повернення коштів.

У статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610, частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором, в силу вимог статті 1050 ЦК України, банк не позбавлений можливості реалізувати своє право на дострокове повернення кредиту безпосередньо в судовому порядку шляхом подання відповідного позову.

У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд також покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Безспірно встановивши, що банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 147 900,00 доларів США за умовами кредитного договору від 04 листопада 2005 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, всупереч статей 263-265, 367, 382 ЦПК України належним чином не встановив усі необхідні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не забезпечив повного та всебічного її розгляду, не надав належної оцінки поданим сторонами доказам, не сприяв сторонам здійсненню їх процесуальних прав, що призвело до передчасного висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

При цьому апеляційний суд не врахував, що факт отримання коштів ОСОБА_1 не оспорювався, договір нею частково виконувався (частина перша статті 82 ЦПК України), а згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Розрахунок заборгованості, наданий банком, суди першої та апеляційної інстанцій взагалі не досліджували, зазначивши лише про його невідповідність умовам кредитного договору на підставі висновку експерта.

Верховний Суд вважає безпідставним посилання судів першої і апеляційної інстанцій, як на підставу для відмови у задоволенні позову банку, на висновок експерта №5650/5651 судово-економічної експертизи, складений Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз 05 жовтня 2017 року, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а не висновком експертизи, який оцінюється на рівні з іншими доказами та не має для суду наперед встановленого значення (стаття 110 ЦПК України).

При цьому в експертизі не надано конкретних відповідей на жодне з питань, поставлених перед експертом Цим обставинам суди першої та апеляційної інстанцій належну правову оцінку не надали.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

При цьому суди, вказуючи на ненадання банком належних доказів на підтвердження своїх вимог, не надав оцінки розрахунку заборгованості (а. с. 17-28, том 1.

Суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з висновками якого погодися й апеляційний суд, встановивши наявність між сторонами кредитних правовідносин, пославшись на недоведеність розміру кредитної заборгованості, формально відмовив у задоволенні позову банку, фактично самоусунувшись від розгляду справи про стягнення кредитної заборгованості.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно положень статті 400 ЦПК України щодо меж розгляду справи касаційним судом Верховний Суд позбавлений можливості ухвалити нове рішення у цій справі, оскільки для його ухвалення необхідно встановити обставини, що не були встановлені в рішеннях судів попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для їхнього скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, після чого ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд направляє справу на новий судовий розгляд та не ухвалює нове рішення, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями, 400, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов