Постанова

Іменем України

28 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 607/20777/18

провадження № 61-20993св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.

суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державний реєстратор Тернопільської філії комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Музика Ігор Євгенович, комунальне підприємство «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області в особі Тернопільської філії комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (перейменоване на товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_2 ,

треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року у складі судді Герчаківської О. Я. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Храпак Н. М., Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, який уточнила під час розгляду справи, та просила:

- визнати недійсним та скасувати рішення Державного реєстратора Тернопільської філії комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Музики І. Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер №37628195 від 18 жовтня 2017 року, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 67.1 кв. м, житловою площею 23.1 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), за товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - TOB «Кредекс Фінанс»), що знаходиться по вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 2 офіс, 4, м. Київ, 04112 (Код );

- скасувати запис № 22880552 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за TOB «Кредекс Фінанс», що знаходиться по вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 2 офіс, 4, м. Київ, 04112 (Код ), права власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 67.1 кв. м, житловою площею 23.1 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101);

- витребувати у ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що проживає по АДРЕСА_2 , 1/2 квартири, загальною площею 67.1 кв. м, житловою площею 23.1 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18 грудня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (далі - ВАТ «Кредобанк») та її чоловіком ОСОБА_5 укладено договір кредиту №388/2006, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 40 000,00 дол. США для реконструкції квартири по АДРЕСА_1 , із сплатою 12% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення до 17 грудня 2021 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору між ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ВАТ «Кредобанк» укладено договір іпотеки від 19 грудня 2006 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано вказану квартиру, що належала останнім на праві спільної сумісної власності.

06 жовтня 2010 року між ПАТ «Кредобанк» та TOB «Кредекс Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого TOB «Кредекс Фінанс» набуває право вимоги до боржника кредитора - ОСОБА_5 , згідно кредитного договору від 18 грудня 2006 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05 листопада 2011 року у справі №2-3617/11 стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за договором кредиту №388/2006 від 18 грудня 2006 року у розмірі 301 218,18 грн та 5 000,00 грн пені за неналежне виконання зобов`язання.

25 січня 2012 року між ПАТ «Кредобанк» та TOB «Кредекс Фінанс» укладено договір відступлення права за іпотечним договором, відповідно до якого ПАТ «Кредобанк» відступив, а TOB «Кредекс Фінанс» набув права первісного іпотекодержателя за договором іпотеки від 19 грудня 2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_5 . Єдиним спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_1

18 жовтня 2017 року TOB «Кредекс Фінанс» зареєструвало право власності на вказану вище квартиру на підставі іпотечного договору від 19 грудня 2006 року, а 25 жовтня 2017 року TOB «Кредекс Фінанс» на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л. В., продало квартиру ОСОБА_2 .

Про реєстрацію права власності на квартиру за TOB «Кредекс Фінанс» та подальший її продаж ОСОБА_2 позивач дізналась в березні-червні 2018 року, у зв`язку із подачею позову до Тернопільського міськрайонного суду про виселення ОСОБА_1 та її синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_1 вважає, що її незаконно позбавили права власності на квартиру, оскільки ТОВ «Кредекс Фінанс» зареєструвало за собою право власності на квартиру із порушенням вимог закону. Вона та інші співвласники не отримували письмової вимоги про усунення порушень. У свідоцтвах нотаріуса від 12 квітня 2017 року №261, №262, №263 та №264 не міститься інформації про належне повідомлення її та інших співвласників про вручення письмової вимоги. При цьому нотаріус посвідчив передання вказаної вимоги ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зазначив у свідоцтві № 263.

Як вбачається з іпотечного договору, іпотечне застереження у ньому відсутнє, окремого договору сторони не укладали, а тому прийняття рішення реєстратором про державну реєстрацію права власності як такого, що виникає на підставі договору іпотеки, є протиправним.

Крім цього, належна їй частка квартири вибула із власності поза її волею та із порушенням чинних норм законодавства, а тому підлягає поверненню шляхом витребування у ОСОБА_2 , як добросовісного набувача, в порядку частини першої статті 388 ЦК України, яка на підставі договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2017 року придбала її за 278 292,00 грн.

11 грудня 2018 року треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі №607/20777/18, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду із позовними заявами із тим самим обґрунтуванням та просили, зокрема, витребувати у ОСОБА_2 на їх користь по 1/4 вказаної квартири.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 , третіх осіб, які заявили самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення Державного реєстратора Тернопільської філії комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Музики І. Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер №37628195 від 18 жовтня 2017 року, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), за ТОВ «Кредекс Фінанс».

Скасовано запис №22880552 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ТОВ «Кредекс Фінанс» права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Стягнуто з ТОВ «Кредекс Фінанс» (перейменоване на ТОВ «Вердикт Капітал») на користь ОСОБА_2 278 292,00 грн понесених витрат на придбання квартири АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та третіх осіб, які заявляли самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що державна реєстрація права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс» на спірну квартиру, за умови неподання для цього передбачених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень документів, а саме копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодацеві, проведена державним реєстратором без дотримання положень статей 9 та 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також відсутнє повідомлення чи розписка про вручення поштового відправлення вказаної письмової вимоги. Враховуючи, що спірна квартира вибула із володіння ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не з їхньої волі, про що набувач майна не знала і не могла знати, наявні підстави для витребування вказаної квартири у добросовісного набувача ОСОБА_2 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ТОВ «Вердикт Капітал» залишено без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки до заяви про державну реєстрацію права власності ТОВ «Кредекс Фінанас» на спірну квартиру не додано завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцям. Зі свідоцтв, виданих приватним нотаріусом 12 квітня 2017 року, не вбачається, що вказані вимоги вручалися іпотекодавцям, оскільки повернуті за закінченням терміну зберігання 07 квітня 2017 року. Таким чином, вимоги Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку «Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виконано не було.

Враховуючи те, що спірна квартира вибула із володіння ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 не з їхньої волі, за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині витребування вказаної квартири у добросовісного набувача ОСОБА_2 , оскільки метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнення їх доводів

У листопаді 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовові позивача та третіх осіб.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, прийнявши до розгляду заяви третіх осіб, не перевірили матеріально-правовий зв`язок позовних вимог третіх осіб з вимогами за первісним позовом. Вимоги про витребування 1/4 часток квартири, які належать третім особам на праві спільної часткової власності, повинні були вирішуватися в рамках або іншого провадження, або в одному провадженні з постановленням ухвали про об`єднання позовів в одне провадження. Крім того заявник не погоджується з прийняттям судом першої інстанції до розгляду заяви про збільшення позовних вимог. Зазначав, що реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кредекс Фінанс» здійснена за згодою іпотекодавців, що висловлена у пункті 5.4.1 договору іпотеки. Суди попередніх інстанцій вийшли за межі позовних вимог в частині стягнення понесених витрат на придбання квартири та не врахували, що заяви-вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки також надсилались експрес-доставкою «Меркурій» та були вручені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 20 червня 2017 року, що підтверджується накладними № R0560573, № R0560574, № R0560575, № R0560576.

У грудні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , в якій остання, посилаючись на недотримання судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовів, змінити розподіл судових витрат.

Касаційна скарга мотивована тим, що свідоцтвами нотаріуса від 12 квітня 2017 року №№ 261, 262, 263 та 264 посвідчується зміст вимог про усунення порушень забезпеченого іпотекою зобов`язання, факт надіслання такої вимоги іпотекодавцям та факт завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцями письмової вимоги іпотекодержателя, а тому висновки судів, за якими підтвердженням отримання письмової вимоги та завершення 30-денного строку з моменту її отримання, має бути виключно повідомлення про вручення поштового відправлення, є безпідставними. Право власності на квартиру ТОВ «Кредекс Фінанс» набуто на підставі правочину, укладеного із власниками квартири, які з власної волі погодили перехід права власності на квартиру до іпотекодержателя за його рішенням, що у відповідності до частини першої статті 388 ЦК України унеможливлює витребування квартири у добросовісного набувача. Також судами порушено вимоги процесуального права при прийнятті до розгляду позовних вимог третіх осіб, які заявили самостійні вимоги щодо предмета спору.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У лютому 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Муж В. В. подав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні касаційної скарги, посилаючись на те, що підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель; при цьому іпотечний договір від 19 грудня 2006 року містить суперечливі положення, що повинні тлумачитись на користь іпотекодавців. Звернення стягнення на предмет іпотеки суперечить положенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою ТОВ «Вердикт Капітал» і витребувано цивільну справу № 607/20777/18 з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Зупинено виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2020 року відкрито касаційне провадження в справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення дії рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року до закінчення касаційного провадження відмовлено.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У грудні 2019 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року справу № 607/20777/18 призначено до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим 23 червня 1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , по 1/4 частці кожному.

18 грудня 2006 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 388/2006, відповідно до умов якого останній отримав споживчий кредитний в сумі 40 000,00 доларів США для реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зі сплатою відсотків 12,5 річних строком до 17 грудня 2021 року.

19 грудня 2006 року на виконання зобов`язання ОСОБА_5 за кредитним договором № 388/2006 від 18 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір, предметом іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 67,1 кв. м, заставна вартість предмету іпотеки становить 260 376 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2011 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за договором кредиту № 388/2006 від 18 грудня 2006 року у розмірі 301 218, 18 грн та 5 000 грн - пені.

25 січня 2012 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір про відступлення права за цим іпотечним договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , відповідний актовий запис № 1439.

З свідоцтв приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 12 квітня 2017 року, які зареєстровано в реєстрі за №№ 261, 262, 263, 264 вбачається, що нотаріус посвідчила, що нею 02 березня 2017 року передано заяви про вимогу ТОВ «Кредекс Фінанас» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_5 про те, що станом на 13 січня 2017 за кредитним договором виникла заборгованість в розмірі 575 028,45 грн. В зв`язку з цим ТОВ «Кредекс Фінанас» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу або зареєструвати право власності на предмет іпотеки відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку». Заява про вимогу була передана цінним рекомендованим листом з описом вкладення та зворотнім повідомленням через Державне підприємство «Укрпошта» та повернена за закінченням терміну зберігання 07 квітня 2017 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 18 жовтня 2017 року, Державним реєстратором Тернопільської філії комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Музикою І. Є. проведено державну реєстрацію права приватної власності за TOB «Кредекс Фінанс» на спірну квартиру.

25 жовтня 2017 року TOB «Кредекс Фінанс» на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л. В., продало квартиру ОСОБА_2 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 зазначеного Закону).

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи

на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» норми статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на час

укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» змін до статті 36 Закону України «Про іпотеку» її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що до заяви про державну реєстрацію права власності ТОВ «Кредекс Фінанас» на спірну квартиру не додано завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцям. Зі свідоцтв, виданих приватним нотаріусом 12 квітня 2017 року, не вбачається, що вказані вимоги вручалися іпотекодавцям, оскільки повернуті за закінченням терміну зберігання 07 квітня 2017 року.

Разом з тим судами не надано будь-якої оцінки доводам відповідача про те, що заяви-вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки також надсилались експрес-доставкою «Меркурій» та були вручені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 20 червня 2017 року, що підтверджується накладними № R0560573, № R0560574, № R0560575, № R0560576, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, копії вказаних накладних експрес-доставки «Меркурій» були долучені до позовної заяви позивачкою ОСОБА_1 , та надійшли на запит суду першої інстанції від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіної Л. В. з матеріалами копії договору купівлі-продажу спірної квартири.

Таким чином, суди належним чином не дослідили дотримання відповідачем Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також суд касаційної інстанції зазначає, що відповідно до правового висновку Великої Палати Верхового Суду, викладеного у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19), договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку», отже зазначений договір є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки не залежно від наявності згоди іпотекодавця. Звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі) є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог, а тому такий спосіб стягнення підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Крім того, колегія суддів суду касаційної інстанції не погоджується з висновками судів щодо наявності підстав для стягнення з ТОВ «Кредекс Фінанс» на користь ОСОБА_2 278 292,00 грн понесених витрат на придбання спірної квартири, оскільки таких вимог позивачами не заявлялось, а питання компенсації добросовісному набувачу має вирішуватися за заявою такої особи у контексті статті 661 ЦК України з вимогою до продавця товару і зазначене відповідає критерію законності

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 278/1599/16-ц (провадження № 61-11932св18).

Суди попередніх інстанцій вказаного не врахували, та дійшли передчасних висновків про стягнення з ТОВ «Кредекс Фінанс» на користь ОСОБА_2 278 292,00 грн понесених витрат на придбання спірної квартири.

Також суд касаційної інстанції зазначає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 6 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц). Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36)).

Зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ТОВ «Кредекс Фінанс» з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТОВ «Кредекс Фінанс» щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо.

Отже позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до державного реєстратора Тернопільської філії комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Музики І. Є., комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області в особі Тернопільської філії комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області, яких позивачка визначила співвідповідачами. Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).

З огляду на те, що позивачка заявила позов також до неналежного співвідповідача, висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позову щодо нього та про покладення на останнього судових витрат є помилковими.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397 цс 19).

Оскільки до повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин, надання оцінки чи переоцінки зібраних у справі доказів, а суди попередніх інстанцій не використали вказані повноваження, вказані обставини позбавляють Верховний Суд ухвалити власне рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Вищенаведені порушення судами норм процесуального права призвели до передчасних висновків щодо суті спору, отже рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

За змістом статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З метою забезпечення завдання цивільного судочинства, а саме щодо забезпечення справедливого розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов