Справа № 740/3922/20
Провадження № 2/740/1277/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати з ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований 27 квітня 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 111.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що сторони мають трьох спільних дітей. Сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на цей час є повнолітніми, а молодший син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітній.

Причиною звернення до суду з цим позовом є те, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин близько трьох років, фактично шлюб розпався. Сторони мають різні погляди на життя та сімейні обов`язки, втратили почуття один до одного, між ними часто виникали конфлікти, що призводило до психологічного дискомфорту в сім`ї. Подальше спільне життя їх як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 12-00 год. 06 листопада 2020 року.

06 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала у повному обсязі, строк для примирення просила не надавати.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оскільки відповідачка визнала позов, про що свідчить подана нею заява, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України).

Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд установив, що з 27 квітня 1996 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 111, що вбачається з копії повторного свідоцтва про шлюб від 08 вересня 2020 року серії НОМЕР_1 (а. с. 3).

Сторони мають спільних дітей: повнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з поясненнями позивача, подружжя ОСОБА_6 не підтримують сімейно-шлюбних відносин близько трьох років, мають бажання розірвати шлюб, при цьому суд враховує позицію відповідачки, яка визнала позов, не заперечувала факту припинення сімейно-шлюбних відносин між подружжям.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають.

Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.

У ч. 1 ст. 142 ЦПК України зазначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на вказане, в порядку розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн. Іншу частину суми судового збору повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 142, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_3 ), зареєстрований 27 квітня 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 111, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_2 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складене і підписане 10 листопада 2020 року.

Суддя І. М. Шевченко