Справа № 487/4323/17
Провадження № 6/487/321/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючої: судді Павлової Ж.П., за участі секретаря Поліщук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

02.10.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва із поданням про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 57726151 з примусового виконання виконавчого документа, а саме виконавчий лист по справі № 487/4323/17, виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 25.01.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в загальному розмірі 824531,77 грн. Рішення набрало законної сили 22.12.2017. Виконавче провадження відкрито 20.11.2018

Посилаючись на те, що боржник ОСОБА_1 перешкоджає проведенню виконавчих дій та ухиляється від безперешкодного доступу до свого майна для його звернення шляхом реалізації, приватний виконавець просив надати дозвіл на примусове проникнення до житла фізичної особи-боржника ОСОБА_1 , яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить останній на праві власності.

В судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. подання підтримав. В подальшому в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. перебуває виконавче провадження № 57726151 з примусового виконання виконавчого документа, а саме виконавчий лист по справі № 487/4323/17, виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 25.01.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в загальному розмірі 824531,77 грн. Рішення набрало законної сили 22.12.2017.

20.11.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно інформації з Сайту Укрпошти, рекомендована кореспонденція (постанови про відкриття виконавчого провадження) отримана боржником під час доставки 23.11.2018.

20.11.2018 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно що належить боржнику, цінності, та інше майно боржника, що знаходиться на зберіганні в банківській установі, у тому числі в індивідуальному банківському сейфі.

20.11.2018 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі грошові кошти в будь якій грошовій одиниці та валюті, що містяться на всіх рахунках, у всіх банківських та інших фінансових установах.

20.11.2018 приватним виконавцем направлено вимогу подати декларацію про доходи та майно та з`явитись до приватного виконавця.

За відомостями департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, боржнику належить на праві власності квартира, двокімнатна за адресою АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно перебуває в іпотеці ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

12.03.2019 приватним виконавцем направлено до боржника ОСОБА_1 вимогу про надання доступу до нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 46,10 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій 29.03.2019.

29.03.2019 приватним виконавцем здійснений вихід за адресою АДРЕСА_2 , за результатами якого складений акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що доступ до квартири не надано. Увійти до квартири неможливо без примусового входження.

21.05.2019 приватним виконавцем направлено до боржника ОСОБА_1 вимогу про надання доступу до нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 46,10 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій 06.06.2019.

06.06.2019 приватним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якого складений акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що двері ніхто не відчинив, доступ до квартири не надано, вимогу виконавця не виконано. Перевірити майно боржника та фактичне місце проживання боржника або інших осіб за цією адресою не представилось можливим. Увійти до квартири неможливо без примусового входження.

11.12.2019 приватним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якого складений акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що доступ до квартири не надано. Увійти до квартири неможливо без примусового входження.

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду України та державної фіскальної служби України, боржник не має рахунків у банківських установах України, не працює та не отримує пенсію.

03.09.2020 приватним виконавцем направлено до боржника ОСОБА_1 вимогу про надання доступу до нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 46,10 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій

11.09.2020, а саме для опису РУХОМИХ речей та цінностей, на які можливо звернути стягнення.

11.09.2020 приватним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якого складений акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що двері ніхто не відчинив, доступ до квартири не надано, вимогу виконавця не виконано. Перевірити майно боржника та фактичне місце проживання боржника або інших осіб за цією адресою не представилось можливим. Увійти до квартири неможливо без примусового входження.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення (п.4 ч.3).

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено в ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску виконавця.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Проте, як встановлено у судовому засіданні, приватним виконавцем не вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника, для належного його виклику, які не потребують примусового проникнення до житла. Навіть відсутні докази про направлення та отримання боржником постанов державного виконавця, що порушило його права на добровільне виконання рішення або оскарження постанов.

У поданні приватний виконавець посилався на те, що він здійснював вихід за адресою АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій, однак доступу йому, як приватному виконавцю до житлового приміщення не було надано, про що був складений акт.

Проте, жодного доказу, що свідчить про перешкоджання боржника у вільному доступі до його житла державним виконавцем суду не надано. А та обставина що боржником не забезпечено безперешкодного доступу до нежитлового приміщення, приміщення зачинено, не може свідчити про перешкоджання у доступі до нежитлового приміщення та ухилення боржника від виконання судового рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла боржника є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власників будинку (квартири) та осіб, які в ньому проживають, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11-13, 258-260, 263, 439 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: Ж.П. Павлова