Ухвала

06 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 461/91/19

провадження № 61-15679ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу співзасновника і бенефіціара товариства

з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство «Піцца-Пронто» Микитин Анни Іванівни на постанову Львівського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у справі за позовом співзасновника і бенефіціара товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, третя особа - Львівська міська рада, про визнання недійсним договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року співзасновник і бенефіціар товариства

з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-американське підприємство «Піцца-Пронто» (далі - ТОВ СУАП «Піцца-Пронто»)

ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 липня 2019 року позов співзасновника і бенефіціара ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір оренди № 456 від 25 травня

1993 року, укладений між Фондом комунального майна м. Львова та

ТОВ СУАП «Піцца-Пронто». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено. Апеляційну скаргу Львівської міської ради задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 липня 2019 року скасовано. Провадження

у вищевказаній справі закрито. Роз`яснено співзасновнику і бенефіціару ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 право на звернення до суду з цією вимогою в порядку господарського судочинства до господарського суду Львівської області, а також роз`яснено про наявність у неї права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

22 жовтня 2020 року співзасновник і бенефіціар ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою постанову Львівського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року (надійшла до суду 26 жовтня 2020 року), в якій просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

1. Касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі заявник порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що судом апеляційної інстанції порушено вимоги статті 272 ЦПК України.

Вказала, що 31 серпня 2020 року вона подала до Львівського апеляційного суду клопотання про перенесення судового засідання у даній справі, однак відповіді на нього не отримала.

18 вересня 2020 року вона звернулася до Львівського апеляційного суду із клопотанням про надання інформації стосовно стану розгляду поданого нею клопотання від 31 серпня 2020 року, про видачу судового рішення суду апеляційної інстанції, у разі його ухвалення, зважаючи на те, що жодного поштового листа від суду апеляційної інстанції їй не надходило, а також про ознайомлення з матеріалами справи № 461/91/19.

Ознайомившись із матеріалами справи 22 вересня 2020 року їй стало відомо про те, що судом апеляційної інстанції ухвалено судове рішення без її участі, а клопотання від 31 серпня 2020 року задоволено не було. Того ж дня вона отримала копію постанови Львівського апеляційного суду

від 02 вересня 2020 року, а також звернулася до Львівського апеляційного суду із клопотанням про надання доказів направлення їй та її представнику ОСОБА_2 копії постанови Львівського апеляційного суду

від 02 вересня 2020 року, проте відповіді на вказане клопотання нею отримано не було.

Зазначила, що копію постанови Львівського апеляційного суду

від 02 вересня 2020 року їй було надіслано лише 08 жовтня 2020 року,

а отримано 13 жовтня 2020 року, на підтвердження чого надано оригінал поштового конверту відправлення № 730.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наведені заявником

у касаційній скарзі причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення є поважними, а тому його слід поновити.

2. Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Касаційна скарга містить заяву про звільнення від сплати судового збору,

в якому заявник посилається на те, що вона знаходиться в важкому матеріальному становищі, є одинокою жінкою та не має іншої матеріальної падтримки, а тому не має матеріальної змоги здійснити оплату судового збору. До заяви заявник додала відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з першого кварталу 2019 року по четвертий квартал 2019 року,

з яких убачається, що інформація про доходи відсутня, а також довідку про склад сім`ї.

Згідно з частиною третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, у порядку передбаченому законом, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних

з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:

а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз заяви про звільнення від сплати судового збору свідчить, що вказані обставини не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки в жодній мірі не характеризують майновий стан заявника на момент подання касаційної скарги, ураховуючи при цьому те, що заявник єспівзасновником і бенефіціаром відповідного комерційного підприємства, яке має на меті одержання прибутку. Такими документами, наприклад, можуть бути як довідки про доходи (зокрема і фіскальних органів), про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, так і банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо.

З огляду на зазначене, заявнику необхідно надати інші докази на підтвердження зазначених нею обставин щодо важкого майнового стану або документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

«Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1 921,00 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового

збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при

поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 536,80 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК

у Печер.р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 136, 185, 390, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6,

8 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання співзасновника і бенефіціара товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство «Піцца-Пронто» Микитин Анни Іванівни про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити співзасновнику і бенефіціару товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство «Піцца-Пронто» Микитин Анні Іванівні строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року.

У задоволенні заяви співзасновника і бенефіціара товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство «Піцца-Пронто» Микитин Анни Іванівни про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу співзасновника і бенефіціара товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство «Піцца-Пронто» Микитин Анни Іванівни на постанову Львівського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог цієї ухвали до 07 грудня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник