Справа № 161/1209/20
Провадження № 2/161/1403/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кихтюка Р.М.,

секретаря - Демчук Т.В.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації частини боргових зобов`язань подружжя за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації частини боргових зобов`язань подружжя за кредитним договором.

Свій позов мотивує тим, що 25.09.2005 року по 12.04.2018 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

06.12.2005 року уклав з акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» кредитний договір №014/1101/21901, згідно якого йому була відкрита невідновлювальна кредитна лінія з лімітом 27000 доларів США для придбання однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

При цьому, 06.12.2005 року відповідач уклала з акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» договір поруки, за яким взяла на себе зобов`язання відповідати перед банком за виконання зобов`язань боржника, які виникають з умов кредитного згаданого договору №014/1101/21901.

В подальшому, згідно договору купівлі-продажу від 08.12.2005 року, він набув у власність квартиру АДРЕСА_1 вартістю 161000 грн., що за курсом Національного банку України становило 32000 доларів США.

Вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2018 року шлюб між ними розірвано, а 14.11.2018 року відповідач надала згоду на продаж квартири, яка була об`єктом спільної сумісної власності подружжя і виручені кошти в сумі 437543,79 грн. були розподілені між ними порівну.

Водночас, згідно довідки банку, на час розірвання шлюбу залишок за кредитним договором №014/1101/21901 від 06.12.2005 року становив 120926,88 грн. і ним після розлучення було сплачено борг і 5799,05 грн. відсотків за користування кредитним коштами, а всього 126725,93 грн.

При цьому, протягом березня-грудня 2018 року на його картковий рахунок Волинським регіональним управлінням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву надійшло 3364,19 грн. часткової компенсації відсоткової ставки за кредитним договором, які просить відняти від суми позики.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що має право на компенсацію половини понесених ним після розірвання шлюбу витрат на погашення боргових зобов`язань подружжя за кредитним договором №014/1101/21901 від 06.2.2005 року, який укладений в інтересах сім`ї в розмірі 61680.87 грн.

У зв`язку з чим, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь компенсацію Ѕ частки боргових зобов`язань подружжя в розмірі 61680,87 грн. та понесені судові витрати у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у заяві та просив його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2018 року (а.с. 14).

Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2005 року між ОСОБА_4 та АППБ «Аваль» був укладений кредитний договір №014/1101/21901, згідно якого йому була відкрита невідновлювальна кредитна лінія з лімітом 27000 доларів США для придбання однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.12.2005 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , останній придбав квартиру АДРЕСА_1 вартістю 161600 грн. (а.с. 9).

Також, як з`ясовано судом вказана нерухомість після розірвання шлюбу була відчужена за згодою сторін, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.11.2018 року за ціною 437543,79 грн. (а.с. 16-17) та в подальшому виручені кошти поділені між сторонами порівну.

Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що судам при вирішенні спорів між подружжям про майно необхідно враховувати, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі №639/7335/15-ц зазначив, що тлумачення ч. 4 ст. 65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть, якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї.

Отже, як з`ясовано судом, кредитний договір був укладений позивачем як одним із подружжя та його було використано в інтересах сім`ї.

При цьому, як слідує із довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» №1212 від 23.10.2019 року, ОСОБА_4 після розірвання шлюбу було сплачено залишок по тілу кредиту і 5799,05 грн. відсотків за користування кредитним коштами, а всього 126725,93 грн. (а.с. 20-22) і вказана сума сторонами не оспорюється.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення із урахуванням сплачених 3364,19 грн. фондом сприяння молодіжному житловому будівництву, то з відповідача слід стягнути половину коштів, сплачених позивачем по кредитному договору.

Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 82, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 61, 65 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄРДПОУ - НОМЕР_2 ) - 61680 (шістдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) грн. 87 коп. як компенсації Ѕ частки боргових зобов`язань подружжя за кредитним договором №014/1101/21901 від 06.12.2005 року та 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 05 листопада 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк