КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №359/1763/18

04 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

при секретарі - Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кузьменка Валерія Олексійовича на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року, про залишення позову без розгляду, постановлену під головуванням судді Журавського В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідними будівлями і спорудами, визнання правочинів недійсними,-

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідними будівлями і спорудами, визнання правочинів недійсними, в якому просив суд визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 49 ЦПК України, в подальшому позивач подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідними будівлями і спорудами, визнання правочинів недійсними, в якій просив:

визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресо: АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , що укладений 20.05.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Козій А.В., зареєстрований за реєстровим № 2001;

визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , що укладений 08.12.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Криворучко О.В., зареєстрований за реєстровим № 837.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідними будівлями і спорудами, визнання правочинів недійсними залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кузьменко Валерій Олексійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначав, що суд необґрунтовано зазначив в ухвалі, що позивач та його представник двічі поспіль не з'явилися в судове засідання: 29.05.2020 року та 27.07.2020 року, про поважність причин не повідомили. Так, 29.05.2020 року адвокатом Кузьменко В.О. на електронну адресу суду завчасно направлено заяву про відкладення розгляду даної справи, в зв`язку із загрозою поширення COVID -19, на інший день та час. Керуючись ст.. 223 ЦПК України, 29.05.2020 року судом було відкладено розгляд даної цивільної справи на 27.07.2020 року. 27.07.2020 року через зайнятість у процесуальних заходах за межами регіону, своєчасно прибути в судове засідання представник позивача не мав можливості. Суд першої інстанції даної обставини не врахував та посилаючись на положення ч. 5 ст. 223 ЦПК України, визнав неявку без поважних причин як повторну, та залишив позовну заяву без розгляду.

Також зазначав, що суд залишив позовну заяву на стадії підготовчого засідання. Тобто розгляд справи по суті судом не розпочато, тому нез`явлення представника позивача не перешкоджає проведенню підготовчого засідання та вирішення процесуальних питань, порушених стороною відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, тому, з урахуванням ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала можливим проводити розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач та його представник повторно не з'явились в судове засідання та не повідомили про причини їх неявки, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, тому наявні підстави відповідно до п. 3 ст. 257 ЦПК України для залишення позову без розгляду.

З таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (а.с. 2-4).

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11 годину 11 липня 2018 року.

11 липня 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав до суду заяву про залучення ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи (а.с. 39).

Протокольною ухвалою суду від 11 липня 2018 року ОСОБА_2 залучено в якості третьої особи до участі у даній справі (а.с. 45). Відкладено розгляд справи на 15.08.2018 року.

Згідно протоколу судового засідання від 15.08.2020 року, відкладено підготовче судове засідання на 01.11.2018 року, задоволено клопотання представника третьої особи для ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 48).

Згідно протоколу судового засідання від 01 листопада 2018 року, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, розгляд справи відкладено на 12 грудня 2018 року (а.с. 50).

Згідно протоколу судового засідання від 12 грудня 2018 року, у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін та наданою представником позивача заявою, відкладено підготовче засідання на 06 лютого 2020 року (а.с. 53).

Згідно протоколу судового засідання від 06 лютого 2019 року, у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відкладено розгляд справи на 20 березня 2019 року (а.с. 55).

Згідно протоколу судового засідання від 20 березня 2019 року, відкладено підготовче судове засідання на 25 квітня 2019 року, у зв`язку з витребуванням копії спадкової справи щодо померлої ОСОБА_4 (а.с. 57).

25 квітня 2019 року позивач, в порядку ст.. 49 ЦПК України, подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, визнання правочинів недійсними (а.с. 76-81).

Згідно протоколу судового засідання від 25 квітня 2020 року, відкладено підготовче засідання на 11 липня 2019 року, надавши сторонам час для ознайомлення із зміненою позовною заявою (а.с. 84).

Згідно протоколу судового засідання від 11 липня 2019 року, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відкладено підготовче судове засідання на 28 серпня 2019 року (а.с. 86).

Згідно протоколу судового засідання від 28 серпня 2019 року, відкладено підготовче судове засідання на 27 листопада 2019 року (а.с. 89).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Криворучко Оксани Вікторівни наступні докази: копію нотаріальної справи, що створена в зв`язку з посвідченням договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями, серія та номер: 837, посвідчений 28 грудня 2018 року, за яким було отримано в дарунок житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 95-96).

Згідно протоколу судового засідання від 27 листопада 2019 року відкладено підготовче судове засідання на 11 лютого 2020 року, до надходження витребуваних судом документів (а.с. 97-98).

Згідно протоколу судового засідання від 11 лютого 2020 року, протокольною ухвалою задоволено клопотання про виклик свідків, та ухвалою від 11 лютого 2020 року закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті на 09 квітня 2020 року (а.с. 121-122).

Згідно довідки від 09 квітня 2020 року складеної секретарем судового засідання, з метою запобігання поширення короновірусу в приміщенні суду, судове засідання по даній цивільній справі не відбулося. Наступне судове засідання призначено на 29 травня 2020 року (а.с. 124).

29 травня 2020 року на електронну адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області, представник позивача надіслав заяву про відкладення розгляд даної справи, в зв`язку із неможливістю прибути на судове засідання, в зв`язку з загрозою поширення COVID-19. (а.с. 126-127)

Згідно протоколу судового засідання від 29 травня 2020 року, відкладено розгляд справи на 27 липня 2020 року.

Згідно протоколу судового засідання від 27 липня 2020 року, позивач та його представник не з'явилися, суд оголосив ухвалу про залишення позову без розгляду, з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України , суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кузьменко В.О. були належним чином повідомлені про судові засідання, призначені на 29.05.2020 та 27.07.2020 року.

Разом з тим, судом першої інстанції з'ясовуючи наявність підстав для залишення позову без розгляду, не враховано наступного.

29 травня 2020 року на електронну адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області, представник позивача надіслав заяву про відкладення розгляд даної справи, в зв`язку із неможливістю прибути на судове засідання, в зв`язку з загрозою поширення COVID-19. (а.с. 126-127)

Згідно протоколу судового засідання від 29 травня 2020 року, суд поставив на обговорення питання про слухання справи за відсутності позивача та його представника, та ухвалив про відкладення розгляду справи на 27 липня 2020 року.

Зазначені обставини дають підстави дійти висновку про те, що суд визнав поважними причини неявки учасника справи, у зв`язку з чим і було відкладено розгляд справи на інший день та час.

Оскільки, 29 травня 2020 року позивач та його представник не з'явилися в судове засідання з причин, визнаних судом поважними, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Згідно п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кузьменка Валерія Олексійовича задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2020 року.

Головуючий: Судді: