Провадження № 2/127/2106/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

04.11.2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі Мироненко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач підписала заяву №б/н від 04.03.2011, якою приєдналася до умов та правил надання банківських послуг позивачем. 04.03.2011 позивачем було надано відповідачу кредитний ліміт 1700 грн, який у подальшому збільшувався неодноразово, а 13.02.2015 досяг 9 440 грн.

Позивач свій обов`язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 03.05.2020 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 132 822, 09 грн, з яких 13 698,32 грн заборгованість за простроченим тілом кредита, 4789,22 грн заборгованість за відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 107 533,50 грн пені, 500 штраф (фіксована частина), 6301, 05 штраф (процентна складова).

Зважаючи на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач , просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 04.03.2011 в сумі 132 822, 09 грн, а також понесені ним судові витрати.

Представник позивача за довіреністю Леонтьєв В.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить розглянути справу в порядку заочного розгляду, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.1-5).

Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно із ч.1 ст.281 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відтак, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, 04 березня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк», назву якого з 14.06.2018 було змінено на АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 38).

Згідно інформації, викладеної в цій заяві, відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Зі змісту анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 видана платіжна картка кредитка "Універсальна голд".

У матеріалах справи наявна також довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", з яким 04.03.2011 ознайомилась відповідач ОСОБА_1 , про що свідчить її підпис на цьому документі (а.с.39).

04.03.2011 позивачем було надано кредитну картку відповідачу з кредитним лімітом 1 700 грн, який в той же день було зменшено до 300 грн. У подальшому кредитний ліміт змінювався неодноразово, станом на 13.02.2015 досяг 9440 грн (а.с.36).

Отримання відповідачем грошових коштів підтверджується випискою з рахунку ОСОБА_1 за період з 04.03.2011 по 01.03.2020 (а.с.21-35).

Згідно з наданим банком розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 03.05.2020 становить 132822,09 грн, з яких: 13 698,32 грн заборгованість за простроченим тілом кредита, 4789,22 грн заборгованість за відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 107 533, 50 грн - нарахована пеня, 500 штраф (фіксована частина), 6301, 05 штраф (процентна складова) (а.с.20).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Банк, звертаючись до суду з позовом, надав заяву від 04.03.2011 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанку», яка підписана відповідачем, довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", розрахунок заборгованості за договором № б/н від 04.03.2011, а також витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms як на невід`ємну частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів та витяг з умов розумів відповідач та ознайомилася і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Суд вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (04 березня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (25 червня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви умови та правила надання банківських послуг у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Разом із тим у довідці про умови кредитування від 04 квітня 2011 року зазначені базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір щомісячних платежів від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісія (а. с. 39). Зазначена довідка підписана відповідачем та свідчить про дотримання банком вимог частини другої статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечень щодо підписання указаної вище довідки відповідач не висловив.

Відтак, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 13 698,32 грн за простроченим тілом кредиту та 107 533, 50 грн нарахованої пені за прострочення виконання зобов`язання.

Щодо стягнення штрафів суд виходить з такого.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та підтверджена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 358/384/19 (провадження № 61-2013св20).

Оскільки банком було одночасно заявлено вимоги до ОСОБА_1 як щодо пені, так і щодо штрафів за одне й те саме порушення, а саме за несвоєчасність погашення останнім заборгованості, то задоволенню підлягають тільки вимоги про стягнення пені.

Крім цього, банк, пред`являючи вимоги щодо погашення кредиту, окрім заборгованості за тілом кредиту, також просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в сумі 4789,22 грн, обґрунтовуючи вказану вимогу тим, що із 01 квітня 2019 року впроваджені зміни умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п.2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд».

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про зміни до п.2.1.1.2.12. умов та правил надання банківських послуг від 01 квітня 2019 року щодо нарахування відсотків за ч.2 ст.625 ЦК України в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд», а також даних про те, що відповідач ОСОБА_1 ознайомилась із цими змінами, що між позивачем та відповідачем досягнуто згоди щодо розміру і порядку нарахування вказаних відсотків за ст.625 ЦК України.

Вказані умови не погоджено між сторонами ні в анкеті-заяві, ні в довідці про умови кредитування від 04.03.2011.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для висновку про те, укладеним між сторонами договором було встановлено інший розмір процентів за ч.2 ст.625 ЦК України, а тому позивач має право на стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми, як визначено в ч.2 ст. 625 ЦК України.

З розрахунку заборгованості видно, що відсотки за ст. 625 ЦК України нараховувалися позивачем за період з 01 жовтня 2019 року по 03 травня 2020 року, тобто за 216 днів прострочки.

Розрахунок 3% річних здійснено за формулою: % = сума боргу*процентну ставку/100%/365*кількість днів.

Тому 3% річних відповідно до заявлених позовних вимог за період з 01 жовтня 2019 року по 03 травня 2020 року, за 216 днів становлять суму 243,19 грн (13698, 32*3/100%/365*181), й саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 121 475 грн 01 коп, з яких 13 698 грн 32 коп заборгованість за простроченим тілом кредиту, 107 533 грн 50 коп нарахованої пені за прострочення виконання зобов`язання, 243 грн 19 коп - 3% річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України , у той час як в іншій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 2 102 грн. 00 коп. згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (91, 46 %), що становитиме 1922 грн 49 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207, 212, 509, 525, 526, 530, 536, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 211, 263-265, 273, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 04 березня 2011 року в сумі 121 475 грн 01 коп (сто двадцять одну тисячу чотириста сімдесят п`ять гривень 01 копійку), з яких 13 698 грн 32 коп - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 107 533 грн 50 коп - нарахованої пені за прострочення виконання зобов`язання, 243 грн 19 коп - 3% річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1922 грн 49 коп (тисяча дев`ятсот двадцять дві гривні 49 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження за адресою: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя