У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2020 Справа №607/22026/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сливки Л.М

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

державного виконавця Гнатюк Надії Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Надії Володимирівни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Головне управління Державної податкової служби у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Надія Гнатюк звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання зобов`язань за судовим рішенням. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що на виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження АСВП №60901991 з примусового виконання таких документів: виконавчого листа №607/22026/19 від 23 січня 2020 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 10 квітня 2019 року в розмірі 78000 гривень, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 346,19 гривень та 768,40 гривень судового збору; вимоги №Ф54739-19 від 12 лютого 2019 року виданої ГУ ДПС у ТО про стягнення із ФОП ОСОБА_2 боргу у сумі 15898,47 гривень; вимоги №Ф54739-19 від 12 лютого 2019 року про стягнення із ФОП ОСОБА_2 боргу у сумі 8262,54 гривень. Згідно відповіді ТзОВ «МБТІ» за боржником зареєстрована 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Згідно повідомлення Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ДМС України в Тернопільській області від боржник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до відповіді Управління державної міграційної служби у Тернопільській області, боржник документована паспортом громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_1 виданий 18 квітня 2013 року. НОМЕР_2 виданий 27.06.2018 року. Державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 . 09 червня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку підписано електронним цифровим підписом та скеровано до АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсалбанк». У зв`язку із тим, що у описаній та арештованій квартирі, яка належить боржнику зареєстровані троє неповнолітніх дітей державним виконавцем до Управління у справах неповнолітніх дітей Тернопільської міської ради направлено лист про надання дозволу на реалізацію належного боржнику майна. Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 07.10.2020 р. у наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна боржника, а саме квартири АДРЕСА_4 відмовлено. 29 жовтня 2020 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою АДРЕСА_5 діяльності та встановлено, що боржник ОСОБА_2 підприємницьку діяльність з даною адресою не здійснює про що складено акт державного виконавця. Станом на 02 листопада 2020 року боржником згідно виконавчого листа №607/22026/19 від 23.01.2020 року сплачено 18472 гривень боргу в користь стягувача, 347,20 гривень виконавчого збору та 170,80 гривень витрат виконавчого провадження, згідно вимог ДФС борг не погашено. Покликаючись на те, що рішення по даний час не виконано в повному обсязі, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення, а за рахунок належного боржнику нерухомого майна погасити борг неможливо, державний виконавець просить подання задовольнити та тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України.

У судовому засіданні головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. подання підтримала та просила задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив такі обставини:

На виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває зведене виконавче провадження АСВП №60901991, боржником за яким є ОСОБА_2 .

Так, 09 грудня 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60806193 з примусового виконання вимоги №Ф-54739-17 виданої 12 лютого 2019 рогу Головним управлінням ДФС у Тернопільській області про стягнення із ФОП ОСОБА_2 на користь Головного управлінням ДФС у Тернопільській області боргу у сумі 15898,17 гривень.

12 лютого 2020 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61237107 з примусового виконання виконавчого листа №607/22026/19 виданого 23 січня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 10 квітня 2019 року в розмірі 78000 гривень, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 346,19 гривень та 768,40 гривень судового збору.

09 червня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62279106 з примусового виконання вимоги №Ф-54739-17У виданої 12 лютого 2020 рогу Головним управлінням ДФС у Тернопільській області про стягнення із ФОП ОСОБА_2 на користь Головного управлінням ДФС у Тернопільській області боргу у сумі 8262 гривень.

09 червня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ВП №62279106, якою накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору.

09 червня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, ВП №62279106, якою, у межах суми звернення стягнення, накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_2 , що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, накладення арешту або звернення стягнення на які заборонено законом.

Як убачається із наявних у матеріалах подання письмових пояснень ОСОБА_2 від 04 вересня 2019 року, адресованих начальнику Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби, боржниця ОСОБА_2 зобов`язалася сплачувати борг частини відповідно до домовленості із позикодавцем.

Також у матеріалах подання наявна копія письмової заяви від 27 серпня 2020 року ОСОБА_3 , який є представником стягувача ОСОБА_1 , згідно доручення, у якій ОСОБА_3 повідомив Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про те, що 27 серпня 2020 року ОСОБА_2 повернула йому борг по справі ОСОБА_1 (виконавче провадження ВП №61237107) у розмірі 15 000 гривень.

29 жовтня 2020 року ОСОБА_2 надала письмові пояснення, адресовані начальнику Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби, у яких вказала, що борг зобов`язується сплачувати по мірі отримання доходів.

Відповідно до відповіді Управління державної міграційної служби у Тернопільській області №6101.2.2-9295/61.2-19 від 05 липня 2019 року за відомостями ЄІАС УМП ДМС України ОСОБА_2 , документована паспортами громадянина України для виїзду закордон: серії НОМЕР_1 виданий 18 квітня 2013 року; серії НОМЕР_2 виданий 27.06.2018 року.

Відповідно до наданої на запит державного виконавця відповіді Державної прикордонної служби України від 28 жовтня 2020 року, у Державній прикордонній службі України відсутні дані щодо перетину кордону ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у період із 08 грудня 2019 року по 27 жовтня 2020 року.

Згідно викладених у поданні державного виконавця обставин, станом на 02 листопада 2020 року боржницею ОСОБА_2 за виконавчим листом №607/22026/19 виданим Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 23 січня 2020 року сплачено 18472 гривень боргу в користь стягувача, а також виконавчий збір у сумі 347,20 гривень та 170,80 гривень.

Суд, розглянувши подання, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судового рішення, на строк до повного виконання такого судового рішення.

В силу вимог п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Положеннями п. 19 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу зазначених норм матеріального та процесуального права вбачається, що подання про обмеження у праві виїзду за межі України вноситься виконавцем у разі ухилення боржника від виконання судового рішення, розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, а тому саме на останнього покладається тягар доказування.

Державний виконавець повинен довести факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, яке полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не наданні у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; в несвоєчасній явці за викликом державного виконавця; в ненаданні письмового повідомлення про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно з вимогами ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції; і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Як вбачається із змісту подання, державний виконавець обґрунтовує подання тим, що зобов`язання не виконані боржницею у повному обсязі, зокрема, заборгованість за виконавчим листом №607/22026/19 від 23 січня 2020 року погашена перед стягувачем частково у сумі 18472 гривень, а борг перед ГУ ДФС у Тернопільській області не погашено.

Однак, сам по собі факт часткового невиконання зобов`язань за рішенням суду та за вимогами ГУ ДФС у Тернопільській області у не є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межи території України.

Доводи державного виконавця, зазначені у поданні, зокрема про те, що боржницею не виконано у повному обсязі своїх зобов`язань за рішенням суду вимогами ГУ ДФС у Тернопільській області не дають підстав вважати, що боржниця ухиляється від виконання покладених на неї зобов`язань.

Навпаки, матеріали подання містять докази того, що боржниця ОСОБА_2 приступила до виконання рішення суду та частково погасила заборгованість за виконавчим листом №607/22026/19 від 23 січня 2020 року.

Також, із змісту наданих боржницею ОСОБА_2 письмових пояснень слідує, що ОСОБА_2 свідома щодо наявних у неї боргових зобов`язань та має намір їх виконувати в міру отримання нею доходів.

Відтак, зазначені обставини спростовують викладені у поданні твердження державного виконавця про ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Крім цього, державним виконавцем не обґрунтовано, яким чином, застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню рішень суду та погашенню заборгованості.

Відтак, факт ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання покладених на неї рішенням суду зобов`язань відсутній та представником ДВС не доведений належними, достовірними та достатніми доказами за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що встановлені законом підстави для задоволення подання головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківська) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу відсутні, відтак в його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 259, 260, 261, 268, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Надії Володимирівни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Головне управління Державної податкової служби у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту ухвали суду 05 листопада 2020 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка