Справа № 496/1895/17
Провадження № 4-с/496/3/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Богдан Ю.В.,

представника заявника Гончарова В.М.

представника відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації Абашиної А.М.

стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка скаргу Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області на дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Булахевіча Степана Вікторовича,

ВСТАНОВИВ:

Представник Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області Гончаров В.М. звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 11.01.2019 року у виконавчому провадженні №56817230, виненесу головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Булахевічем Степаном Вікторовичем.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 496/1895/17, виданого 17.07.2018 року Біляївським районним судом Одеської області про поновлення Управлінням освіти, сім`ї, молоді та спорту Маяківської сільської ради ОСОБА_1 на посаді директора Маяківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Біляївського району Одеської області. Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Маяківської сільської ради не має реальної змоги виконати рішення суду за вказаним виконавчим листом, про що повідомляв державного виконавця, а тому постанова державного виконавця про накладення штрафу у вказаному виконавчому провадженні є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

На питання головуючого щодо закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а в порядку КАС сторони висловили свої позиції.

Представник скаржника в судовому засіданні заперечував проти закриття провадження у справі, стягувач та представник відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації Абашина А.М. у судовому засіданні просили суд вирішити вказане питання на власний розсуд.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Булахевіч Степан Вікторович до судового засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавчий лист № 496/1895/17, виданий 17.07.2018 року Біляївським районним судом Одеської області про поновлення Управлінням освіти, сім`ї, молоді та спорту Маяківської сільської ради ОСОБА_1 на посаді директора Маяківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Біляївського району Одеської області.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Булахевіча С.В. від 11.01.2019 року за невиконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Маяківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Біляївського району Одеської області було накладено штраф на Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Маяківської сільської ради у розмірі 5100 грн. (а.с.8).

На спірні правовідносини поширюється саме Закон України «Про виконавче провадження», згідно зі статтею 1 якого, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 ЗУ «Про виконавче провадження», постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

З положень п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження», вбачається, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами у передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й рішення інших органів.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною 2 статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Справи про оскарження дій (бездіяльності) органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з приводу розгляду звернень зацікавлених осіб, встановлених ЗУ «Про звернення громадян» та іншими законами України, є справами адміністративної юрисдикції.

Це випливає з положень пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, відповідно до якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

До юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

З наведених норм права слідує, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у разі порушення законодавства про звернення громадян та на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.09.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 420/6173/19.

Таким чином, враховуючи те, що в даному випадку скаржником оскаржуються рішення та постанова державного виконавця про накладення штрафу, винесена в рамках виконавчого провадження та враховуючи, що вказана постанова являється окремим виконавчим документом, а не виконавчим листом, виданим судом на підставі судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства, боржник як учасник цього виконавчого провадження має право звернутись до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів, а тому дана скарга не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства.

Як визначено ч. 3 п. 6 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 року, у зв`язку із цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою, а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки скарга Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області на дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Булахевіча С.В. не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися в порядку, визначеному КАС України.

Керуючись ст. ст. 255, 258, 260, 447-452 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 19 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за скаргою Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області на дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Булахевіча Степана Вікторовича закрити.

Роз`яснити Маяківській сільській раді Біляївського району Одеської області про право звернутись до суду в порядку адміністративного судочинства до Одеського окружного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра

Повний текст ухвали складено 10 листопада 2020 року