№2/756/1600/20
Р І ШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Пляса Б.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверн» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Соверн» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 11.02.2015 року на території ДП «МА «Бориспіль» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мазда» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Мерседес» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

За твердженням позивача вина водія ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, яке передбачене ст. 124 КУпАП встановлена Бориспільським міськрайонним судом Київської області у постанові від 29.05.2015 року.

На основі Звіту №1865 СПД -фізичної особи ОСОБА_3 від 27.02.2015 року про вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Мерседес» д/н НОМЕР_2 , рахунку фактури №ФОП-001309 від 18.08.2015 року про фактичну вартість відновлювального ремонту автомобіля складено страховий акт №08/15-09Т від 18.08.2015 року та розрахунок страхового відшкодування, сума якого склала 387 670 грн.

Автомобіль «Мерседес» д/н НОМЕР_2 був застрахований власником в страховій компанії «Соверн» за договором страхування транспортного засобу №1-130-005/14 від 07.04.2014 року.

За вказаною ДТП, ПрАТ «СК «Соверн» виконуючи свої договірні зобов`язання перед страхувальником, здійснила страхове відшкодування у розмірі 387 670 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Мазда» д/н НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Країна», то нею позивачу було виплачено суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 49 000 грн.

Таким чином, різниця із сумою невідшкодованих витрат позивача на виплату страхового відшкодування становить 338 670 грн.

У зв`язку із цим, позивач просив стягнути з винуватця ДТП ОСОБА_1 338 670 грн., які є сумою невідшкодованих витрат позивача на виплату страхового відшкодування.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача категорично заперечив проти позову вказуючи на те, що постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.05.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасована, а матеріали направлено до СВ ЛВ в а/п «Бориспіль» ГУМВС України в Київській області для приєднання до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження. За таких обставин та за відсутності висновків і результатів розслідування кримінального провадження, на даний час, передчасно стверджувати про особу винувату у скоєнні ДТП, що мало місце 11.02.2015 року на території ДП «МА «Бориспіль».

Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази у їх сукупності встановив наступне.

11.02.2015 року о 10 год. 40 хв. поблизу будівлі профілакторію ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», що за адресою: м. Бориспіль-7, Київської області сталося зіткнення автомобіля марки «Мазда» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Мерседес» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2014 року між ПрАТ «СК «Соверн» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №1-130-005/14, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мерседес» д/н НОМЕР_2 .

На основі Звіту №1865 СПД -фізичної особи ОСОБА_3 від 27.02.2015 року про вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Мерседес» д/н НОМЕР_2 , рахунку фактури №ФОП-001309 від 18.08.2015 року про фактичну вартість відновлювального ремонту автомобіля складено страховий акт №08/15-09Т від 18.08.2015 року та розрахунок страхового відшкодування, сума якого склала 387 670 грн.

Вказана сума страхового відшкодування ПрАТ «СК «Соверн» у повному обсязі перерахована за ремонт автомобіля, що підтверджується Платіжним дорученням №1352 від 18.08.2015 року та №172 від 19.08.2015 року.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами у справі, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Мазда» д/н НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Країна», а тому останньою позивачу було виплачено суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 49 000 грн.

З огляду на зазначене, різниця із сумою невідшкодованих витрат позивача на виплату страхового відшкодування становить 338 670 грн.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування"до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно із ст.1187ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, організації, і громадяни, діяльність яких повязана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо).

З розяснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завдану джерелом підвищеної небезпеки», вбачається, що особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична особа або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позики тощо) володіє транспортним засобом, механізмом або іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдану шкоду (пункт 2.2.Правил дорожнього рухуУкраїни).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.05.2015 року, за якою встановлювалася вина ОСОБА_1 у ДТП, що мала місце 11.02.2015 року за участю автомобіля «Мазда» д/н НОМЕР_1 . та автомобіля «Мерседес» д/н НОМЕР_2 , скасована постановою апеляційного суду Київської області від 23.11.2015 року.

У відповідності до листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2016 року №3/359/1464/2015 матеріали справи про адміністративне правопорушення №359/4617/15-п провадження №3/359/1464 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП були передані до ЛВ в а/п «Бориспіль».

Згідно Постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження Бориспільської місцевої прокуратури Київської області від 06.06.2016 року, постанову слідчого СВ ЛВ в а/п «Бориспіль» ГУ МВС України в Київській області від 17.09.2015 року про закриття кримінального провадження №0000032 скасовано, а матеріали провадження спрямовані до ВП в а/п «Бориспіль» ВП ГУ НП в Київській області для проведення подальшого досудового розслідування.

Згідно ч. 6ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

В свою чергу матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказу того, що саме відповідач є особою, винною у порушенніПДР України та спричиненні ДТП. Вина відповідача не доведена у передбаченому законом порядку і не встановлена рішенням суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.

Позивач має право зворотної вимоги (регресу) лише до винної особи. Однак, відсутні будь-які судові рішення, якими встановлено і доведено, що в діях відповідача ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст. ст.76,77,79,80 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стст. 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України стст. 10, 12, 81, 141, 206, 263-265, 268 ЦПК Украйни, суд

в и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверн» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Луценко