головуючий у суді І інстанції Притула Н.Г.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Писаної Т.О.,

Суддів Приходька К.П., Журби С.О.

за участі секретаря судового засідання Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського Івана Володимировича, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського Івана Володимировича, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Просив суд, визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського І. В., зобов`язати зняти арешт та всі обмеження щодо майна ОСОБА_1 накладеного в рамках виконавчого провадження №56636450 та вилучити інформацію про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників в рамках виконавчого провадження №56636450.

Ухвалою від 01 червня 2020 року суддя Шевченківського районного суду відмовив у відкритті провадження у справі за скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського Івана Володимировича, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Не погоджуючись із указаною ухвалою ОСОБА_1 13 липня 2020 року подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржувану ухвалу судді Шевченківського районного суду від 01 червня 2020 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказував на те, що судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що розгляд скарги належить до юрисдикції адміністративного суду, оскільки виконавче провадження, в рамках якого подано зазначену скаргу завершене, а виконавчий документ повернутий стягувачу.

Зазначив, що виконавчий лист було видано судом цивільної юрисдикції в рамках цивільної справи, а тому дії, рішення та бездіяльність виконавця підлягають оскарженню в порядку цивільного судочинства.

15 жовтня 2020 року Генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал» на поштову адресу Київського апеляційного суду було направлено відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського І.В. від 28 жовтня 2019 року в рамках виконавчого провадження №56636450 було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна боржника, а тому виконавче провадження в рамках якого заявник оскаржує дії приватного виконавця було завершене, а тому відсутні підстави для відкриття провадження.

02 листопада 2020 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Безвершенко О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 про проведення судового засідання у відсутність апелянта та його представника.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Перелік обставин, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, встановлений частиною 1 ст. 186 ЦПК України, зокрема, згідно п.1 ч.1 с. 186 ЦПК України, суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Із змісту скарги вбачається, що заочним рішенням Шевченківського суду міста Києва від 02 лютого 2016 року у справі №761/25484/15-ц було задоволено позов ПАТ «ДельтаБанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, яка відповідно до наведених даних становила 1 230 125 грн 11 коп.

На підставі вказаного Шевченківським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист №761/25484/15-ц від 01 листопада 2017 року, який був пред`явлений до виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського І. В.

19 червня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Жаботинським І. В. було відкрито виконавче провадження ВП №56636450 та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1

02 лютого 2016 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 лютого 2016 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року у справі №761/25484/15-ц було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 лютого 2016 року, на підставі якого було видано виконавчий лист. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 березня 2020 року позов кредитора до ОСОБА_1 залишено без розгляду, яка станом на момент звернення до суду з скаргою не оскаржена та набрала законної сили.

Після скасування заочного рішення, ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження №56636450 щодо стягнення з нього коштів, зняття арешту та всіх обмежень щодо його майна, накладеного в рамках виконавчого провадження відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, 28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 дізнався, що приватним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Положеннями статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Водночас статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Відповідно до частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз правових норм, передбачених частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням вимог статей 447, 448 ЦПК України, дає підстави зробити висновок, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконані рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи, що в рамках виконавчого провадження №56636450 виконувалося рішення Шевченківського районного суду міста Києва у цивільній справі, для оскарження рішень державного виконавця, прийнятих в ході здійснення такого виконавчого провадження, законом прямо встановлено певний порядок подання скарг, а саме: в порядку цивільного судочинства, з дотриманням визначеної розділом VII ЦПК України процедури.

Суд першої інстанції вищевикладені обставини справи не врахував та належної оцінки їм не надав, не звернув уваги на те, що в рамках виконавчого провадження №56636450 здійснювалося виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, не визначився з встановленим законодавством порядком оскарження дій державного виконавця при виконанні таких рішень, в зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що скарга ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського І.В. не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності передбачених п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України підстав для відмови у відкритті провадження у справі є обґрунтованими, оскільки відмовляючи у відкритті провадження у даній справі з тих підстав, що скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд не врахував, що скаржник оскаржує бездіяльність приватного виконавця, з приводу ухваленого відповідно до вимог ЦПК України Шевченківським районним судом міста Києва виконавчого документа.

Правильність доводів апеляційної скарги та помилковість висновку суду першої інстанції підтверджується також правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 березня 2018 року № 660/612/16-ц.

Згідно з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року № 660/612/16-ц, в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, при виконані рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, здійснюється за правилами частини першої статті 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З викладеного вбачається, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця при виконанні рішення суду у цивільній справі підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства лише у тому випадку, якщо у рамках виконавчого провадження існує зведене виконавче провадження у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

В матеріалах справи немає доказів того, що виконання за виконавчим листом № 761/25484/15-ц, виданим Шевченківським районним судом міста Києва 01 листопада 2017 року здійснюється у зведеному виконавчому провадженні, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, а тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі того, що скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому, відповідно до ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року скасувати справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2020 року .

ГоловуючийТ.О. Писана
Судді К.П. Приходько
С.О. Журба