ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м.Суми

Справа №589/2213/19

Номер провадження 22-ц/816/2057/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостика С. Г.

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Безрукова Віктора Васильовича

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 серпня 2020 року, постановлене у складі судді Лєвші С.Л., у приміщенні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, повний текст рішення виготовлено 10 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 жовтня 2017 року уклала шлюб з ОСОБА_1 , від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок того, що при вирішенні питань шлюбу та побуту не приходять до єдиної думки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують з червня 2018 року і проживають весь цей час окремо. Вважає, що оскільки шлюбні відносини фактично припинені і подальше спільне життя та збереження сім`ї є неможливим, шлюб необхідно розірвати, термін на примирення не потрібен. Крім того, на даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трьохрічного віку та отримує соціальну допомогу в розмірі 860 гривень, інших доходів не має.

Посилаючись на вказані обставини, просить розірвати шлюб, стягнути з ОСОБА_1 на своє утримання аліменти в сумі 2500 гривень щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768 гривень 40 копійок та суму витрат на правову допомогу в розмірі 2700 гривень.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які його зареєстрували 07 жовтня 2017 року у Деснянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2076.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з 23 травня 2019 року до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 2700 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, представник просить скасувати рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04.08.2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у частині стягнення аліментів на утримання позивачки та стягнення судових витрат у повному обсязі, стягнути з позивача судові витрати в розмірі 52%.

У доводах вказує, що отримує майже 10000 гривень, з яких 2800 гривень йдуть на аліменти, 2000 гривень - на комунальні послуги та ще 1200 гривень на утримання позивачки, а на прожиття залишається всього 4000 гривень, чого не вистачає для життя у місті Києві. Крім цього, відповідач проживає разом з батьками похилого віку, які отримують пенсії майже 1500 гривень кожен, за ними потрібен постійний догляд та надання ним медичних препаратів, необхідних для мінімального рівня їх життєдіяльності, що потребує великих витрат. Також зазначає, що судом всупереч вимогам закону покладені на відповідача судові витрати в повному обсязі, хоча позов задволено частково.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, рішення суду від 04.08.2020 року залишити без змін. При цьому вказує на те, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трьохрічного віку та отримує соціальну допомогу в розмірі 860 гривень, інших доходів не має. За рішенням суду отримує аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначає, що відповідач офіційно працює, є працездатним, має постійне місце роботи, інших утриманців у нього немає, його батьки отримують пенсію.

Згідно з доводами апеляційної скарги відповідачем не оскаржується рішення суду в частині розірвання шлюбу, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що сторони з 07 жовтня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7), від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Позивачка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.07.2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9) та отримує соціальну допомогу в розмірі 860 гривень (а.с. 10).

Із довідки про доходи від 30 вересня 2019 року вбачається, що відповідач працює у Головному управлінні Національної поліції та отримує дохід, щомісячно, а саме, у вересні 2018 року - 8703,90 грн, жовтні 2018 року - 8882,19 грн, у листопаді 2018 року - 9080,16 грн, у грудні 2018 року - 16054,56 грн, у січні 2019 року - 11655,99 грн, у лютому 2019 року - 11656,02 грн, у березні 2019 року - 11656,00 грн, у квітні 2019 року - 11222,98 грн, у травні 2019 року - 11223,00 грн, у червні 2019 року - 11223,02 грн, у липні 2019 року - 11223,01 грн, у серпні 2019 року - 13743,02 грн, у вересні 2019 року - 10715,97 грн (а.с. 41). Отже, середня заробітна плата за вказаний період становила 11310,75 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 52-54).

Із довідки про доходи від 26 листопада 2019 року вбачається, що відповідачу нарахована заробітна плата за листопад 2019 року у розмірі 11223, 01 грн, сплачені аліменти - 4517,26 грн (а.с. 65).

Згідно із листом Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 23 січня 2020 року станом на 15.01.2020 року за ОСОБА_1 зареєстровані три автомобілі: ГАЗ 31105, кузов НОМЕР_6, н.з. НОМЕР_1 ; ГАЗ 31105, кузов НОМЕР_2 , н.з. НОМЕР_3 ; ГАЗ 3110, кузов НОМЕР_4 , н.з. НОМЕР_5 (а.с. 80).

Судом встановлено, що сторони не проживають однією сім`єю, не підтримують шлюбних відносин, не мають взаємних почуттів, не несуть взаємних обов`язків, кожен має особисте життя.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, враховував, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, спільна дитина не досягла трирічного віку, позивач здійснює за нею догляд та потребує матеріальної допомоги з боку чоловіка - батька дитини, адже позбавлена можливості матеріально забезпечувати себе. Відповідач працездатного віку, офіційно працює на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 51 Конституції України від 26.08.1996 року № 254к/96-ВР шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини другої статті 84 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 № 2947-III (далі - СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до частини четвертої статті 84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд першої інстанцій дослідивши надані сторонами докази та надавши їм відповідну правову оцінку, дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивач відповідно до положень статті 84 СК України має право на стягнення з відповідача аліментів на своє утримання, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи відповідача з приводу того, що йому не вистачає коштів на прожиття у місті Києві колегія суддів не може прийняти до уваги з огляду на те, що такі обставини не виключають обов`язку відповідача по утриманню дружини до досягнення дитиною трьох років, оскільки він має стабільний щомісячний дохід, сукупний розмір аліментів на утримання дитини та дружини не перевищує 70 відсотків його доходу (ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»), а тому він може надавати таку матеріальну допомогу дружині.

Колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що відповідач проживає разом з батьками похилого віку, за якими потрібен постійний догляд та надання ним медичних препаратів для мінімального рівня їх життєдіяльності, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення в частині стягнення аліментів. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив в цій частині рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В той же час є такими, що заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги про те, що судом невірно вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом першої інстанції частково задоволено позовні вимоги про стягнення аліментів, судові витрати позивачки на професійну правничу допомогу адвоката підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеним позовним вимогам про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в сумі 1800 гривень. Крім того пропорційно задоволеним позовним вимогам про стягнення аліментів підлягає зменшенню стягнутий з відповідача судовий збір за подання позову про стягнення аліментів до 368,83 гривні.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника представника ОСОБА_1 - адвоката Безрукова Віктора Васильовича задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 серпня 2020 року в даній справі змінити в частині вирішення питання про стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 368 гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката у розмірі 1800 гривень.

В іншій оскаржуваній частині рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 серпня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.Г. Хвостик