Справа № 148/1318/20
Провадження №2-о/148/68/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кинашівська сільська рада, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, за участю: заявника - ОСОБА_1 , представника заявника - ОСОБА_2 , свідків - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка проживала в с. Нестерварка Тульчинського району Вінницької області, і яка була двоюрідною тіткою її матері. У ОСОБА_5 була дочка, однак вона підтримувала близькі стосунки виключно з заявником та її матір`ю.

Коли заявнику виповнилось три роки, її мати, в зв`язку з надзвичайно важким матеріальним становищем, вимушена була майже постійно перебувати за межами Вінницької області на сезонних роботах та періодичних заробітках через необхідність утримувати і забезпечувати сім`ю. Між матір`ю та ОСОБА_5 була досягнута домовленість про те, що заявник буде проживати разом з ОСОБА_5 і перебувати на її утриманні. В свою чергу, ОСОБА_5 відносилась до заявника як до своєї рідної онуки, а заявник до неї як до бабусі.

Таким чином, починаючи з 1990 року і по день смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник проживала разом з нею і перебувала на її утриманні, і навіть при поверненні на короткий термін матері в село, заявник продовжувала проживати в будинку разом з ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, що знаходиться в селі Нестерварка Тульчинського району. Жодних спадкоємців, окрім заявника, після смерті ОСОБА_5 , відповідно до довідки Державного нотаріального архіву Вінницької області від 13.05.2019 № 1629/01-18, немає.

Заявник, як непрацездатна малолітня особа, яка перебувала на утриманні померлого не менше одного року до його смерті, відповідно до ст. 531 ЦК України (від 18.07.1963, який діяв на час виникнення спірних правовідносин), належить до числа спадкоємців за законом.

Оскільки заявник не може іншим чином підтвердити факт свого перебування на утриманні ОСОБА_5 , за захистом своїх прав вона звертається до суду.

Раніше з даного питання вона до суду не зверталась, так як ще була жива дочка ОСОБА_5 і заявник визнавала, що остання була спадкоємицею першої черги за законом. Однак, так як дочка не оформляла своїх спадкових прав та взагалі не претендувала на спадщину, то заявник вважає, що в даний час має право на звернення до суду з заявою про встановлення факту для подальшого звернення до нотаріальної контори.

Вказані обставини стали причиною звернення заявника до суду з даною заявою, у якій просить встановити факт, що вона в період з 1990 року по 07.09.1995 перебувала на утриманні у ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник та її представник в судове засідання не з`явились. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у його та заявника відсутність. У минулому судовому засіданні заявник та її представник заяву про встановлення факту підтримали, посилаючись на викладені у ній обставини. Також, представник заявника пояснив, що коли заявнику було три роки її мати виїхала за межі Вінницької області на заробітки і заявник проживала з ОСОБА_5 , яка була двоюрідною тіткою матері заявника, протягом п`яти років. Мати заявника періодично приїздила до заявника. Проживаючи з ОСОБА_5 , заявник перебувала на її утриманні. Необхідність звернення з заявою про встановлення факту зумовлена тим, що заявник бажає успадкувати спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 . Інших спадкоємців після її смерті не має.

Заявник в судовому засіданні пояснила, що вона пам`ятає, що з трьох років проживала з бабусею ОСОБА_5 , яка проживала поряд з ними. Була ще інша бабуся, але вона хворіла. Мати заявниці їздила на заробітки, тривалість яких була приблизно тиждень, чотири дні. Мати їздила на заробітки два-три рази на місяць. Щодо того, чи могла бабуся ОСОБА_5 у віці 83 років доглядати за нею, якій було на той час три роки, нічого пояснити не змогла. Додала, що в той час бабусі ОСОБА_5 допомагала її доглядати інша бабуся.

Заінтересована особа - представник Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився. Відповідно до надісланої на адресу суду заяви, сільська рада заяву ОСОБА_1 підтримує, розгляд справи просить здійснювати без участі представника.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що заявник - це її дочка. Бабуся ОСОБА_5 доглядала за дочкою, коли та була маленька, а вона їздила на заробітки в м. Одесу, в Білорусь для того, щоб утримувати дитину та бабусю. Вона їздила на заробітки три-чотири рази на рік. На той час була жива ще мати, але вона хворіла і не могла доглядати дочку. У неї (свідка) був чоловік - батько заявника, але він був постійно на роботі, їздив у рейси, і тому теж не міг доглядати за дитиною. Коли ОСОБА_5 доглядала за її дочкою їй було 82 роки, але вона була дуже акуратна, однак, погано чула, була глуха.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що заявник - це її колишня сусідка. Бабуся ОСОБА_5 проживала поряд з заявником. Вона проживала сама і здійснювала догляд за заявником, варила їй їсти. Мати заявника залишала останню з бабусею на три-чотири дні, коли їздила на заробітки.

Заслухавши заявника, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.07.1987 Тульчинським районним ЗАГС (а.с. 11), заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 09.09.1995 Кинашівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області (а.с. 13), ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років померла ОСОБА_5 .

Згідно інформації Державного нотаріального архіву Вінницької області № 1629/01-18 від 13.05.2019 (а.с. 12) спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що смерть спадкодавця ОСОБА_5 наступила до 01.01.2004, а отже, до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК Української РСР від 18.07.1963.

Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 531 ЦК Української РСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Утриманням - є перебування на повному утриманні іншої особи або одержання від неї допомоги, яка є постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.05.1995 року № 5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заробітку, пенсії, стипендії інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи яка надавала утримання.

Разом з тим, заявником та її представником не надано суду жодного доказу перебування заявника на утриманні ОСОБА_5 у зазначений у заяві період, в тому числі і у строк не менше одного року до смерті останньої (ст. 531 ЦК Української РСР), як то відповідних довідок з сільської ради, актів, листів, квитанцій, що давали б підстави встановити, що надані заявнику з боку ОСОБА_5 матеріальні засоби були основним і постійним джерелом її існування.

Не підтвердили даний факт і покази свідків. Натомість, покази свідків підтвердили протилежне. Так, свідок ОСОБА_3 , яка є матір`ю заявника, суду пояснила, що вона їздила на заробітки з метою утримання, в тому числі і, дитини. У заявника також був батько, який працював.

Таким чином, факт того, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку ОСОБА_5 залишився не пітвердженим.

В свою чергу, покази свідків лише підтвердили факт періодичного догляду ОСОБА_5 заявника у віці від трьох років, коли її мати їздила на заробітки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 524, 531 ЦК Української РСР від 18.07.1963, п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кинашівська сільська рада, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні відмовити.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: