МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №370/1776/20

"10" листопада 2020 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі головуючого судді Мазки Н.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за заявою №б/н від 23.01.2017 року у сумі 14516.31 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102.00 гривні.

На підтвердження позовних вимог позивачем наданий Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна», 30 днів пільгового періоду.

В позовній заяві банк послався на те, що 23.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 23.01.2017 року

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500.00 гривень.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.2.3, 2.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджаться кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.

Але в процесі користування кредитним договором відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 22.04.2020 року має заборгованість - 14516.31 гривень, з яких:

- 671.35 гривень - заборгованість за тілом кредиту;

- 00.00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту;

- 671.35 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 00.00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками;

- 00.00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками;

- 241.08 гривня - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625;

- 13603.88 гривні - нарахована пеня;

- 00.00 гривень - нарахована комісія.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів банку.

Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводилися, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин.

Щодо попереднього розрахунку суми судових витрат, то позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102.00 гривні.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 31.08.2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача Гребенюк О.С. надав клопотання про розгляд позову у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, не заперечив проти винесення заочного рішення.

Поштовий конверт з судовою повісткою, ухвалою суду від 31.08.2020 року, копією позовної заяви з додатками повернувся 27.10.2020 року до суду з відміткою про відсутність адресата за адресою вказаною в позовній заяві.

Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач ОСОБА_1 заяв, клопотань, відзив не надав.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України наявні всі умови для проведення заочного розгляду справи.

Ухвалою від 10.11.2020 року суд прийняв рішення про прийняття заочного рішення.

Згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19) строки визначені законом та судом продовжуються на строк дії такого карантину.

Сторонами не подано клопотань про продовження процесуальних строків.

Судом були створені учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, наданням строку для подачі відзиву.

Кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Axen v.Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.

Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 ст.6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

За таких обставин суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вирішуючи спір, суд виходить з вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, якими передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 23.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 23.01.2017 року

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500.00 гривень.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

До кредитного договору банк додав анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, довідку про обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.2.3, 2.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Пунктом 1.3.2.3. договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки:

-у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання

виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.3.1.9 договору;

-у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по

карткових рахунках (п.1.2.3. договору).

На підставі п.1.5.2 договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язання за даним договором.

Згідно п.1.6.1, 1.6.2 договору, зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua SMS-повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування.

У разі незгоди зі змінами «Умов та правила надання банківських послуг» або «Тарифів» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору виконавши умови п.2.1.5.4. договору.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно до п.2.1.12.3. погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору.

Таким чином, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошові на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Згідно до п.1.1.49. договору, менше мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань відповідача, які щомісяця повинен сплачувати відповідач протягом терміну дії картки. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта.

Відповідач зобов`язався на підставі п.2.1.5.5. договору:

- погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором;

- слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.5.7. договору, а у разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п.2.1.5.6. на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.2.1.23.3. договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п.2.1.12.9. договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку (у тому числі з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

Згідно п.2.1.12.7.2. договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.12.6. договору.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, випустивши і надавши відповідачеві кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів, картку, яку останній отримав і використав кредитні кошти у власних цілях.

Відповідач підтвердив свою згоду тим, що підписав заяву разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на сайті www.privatbank.ua, укладену між ним та позивачем договір про надання банківських послуг.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості внаслідок чого станом на 22.04.2020 року має заборгованість - 14516.31 гривень, з яких:

- 671.35 гривень - заборгованість за тілом кредиту;

- 00.00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту;

- 671.35 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 00.00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками;

- 00.00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками;

- 241.08 гривня - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625;

- 13603.88 гривні - нарахована пеня;

- 00.00 гривень - нарахована комісія.

З боку позичальника-відповідача не спростований факт відсутності заборгованості по тілу кредиту в розмірі 671.35 гривня, про які заявлено банком у позовній заяві.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 671.35 гривня.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, пені, комісії і штрафів, то суд виходить з вимог ч.1, 2 ст.207 ЦК України, якими передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно вимог ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно вимог ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У заяві позичальника, на яку посилається банк у позовній заяві, яка підписана позичальником, процентна ставка не зазначена.

У цій заяві, підписаній сторонами, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою ст.551 ЦК України встановлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові від 28.03.2018 року у справі 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

До позовної заяви також додано витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки Універсальна, який передбачає чотири види Тарифів в залежності від типу кредитної картки: Універсальна - 30 днів пільгового періоду, Універсальна - 55 днів пільгового періоду, Універсальна - Contract, Універсальна - Gold .

Кожен вид кредитної картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів.

Наведені Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

У постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Таким чином, вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пені і штрафу за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами є безпідставними.

Відповідно вимог ст.129 Конституції України, ст.12 ЦПК України, судочинство за цивільними справами здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню в сумі 671.35 гривня.

Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 2102.00 гривні.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 671.35 гривня та 97.21 гривень в рахунок відшкодування судових витрат.

Керуючись вимогами ст.526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України,ч.13, ст.7, ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 280 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що має ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, б.50, , р/р № НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за заявою №б/н від 23.01.2017 року у розмірі 671.35 гривня (шістсот сімдесят одна гривня 35 копійок), а також 97.21 гривень в рахунок відшкодування судових витрат.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заочне рішення суду набирає законної сили в загальному порядку відповідно до ст.289 ЦПК України.

Рішення складено 10.11.2020 року.

Суддя