Справа № 196/1141/20
№ провадження 2/196/600/2020
29 жовтня 2020 року смт Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Гудим О.М.
за участю секретаря - Шевченко Т.І.
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 14.07.2008 року).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Китайгородською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області 10.05.2003 року).
Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2019 року, яке набрало законної сили 16.12.2019 року, встановлено факт його спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звернувшись повторно до Царичанської державної нотаріальної контори щодо подальшого оформлення своїх спадкових прав, 22 січня 2020 року він отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, до складу якого входить:

- земельна ділянка, площею 2,4536 га га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на землю серії IV-ДП №081210 від 26.03.2001 року.

Оскільки правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку старого зразка, виникла необхідність у виготовленні технічної документації для присвоєння кадастрового номера, в ході виготовлення якої було уточнено площу спадкової земельної ділянки, яка становить 2,4536 га, кадастровий номер :01:001:0297.

Отже, свідоцтво про право на спадщину за законом він не має можливості отримати, а тому був вимушений звернутися до суду.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1218, 1223, 1258, 1261, 1265 ЦК України, прохає суд встановити той факт, що він є племінником померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в підготовче засідання не з`явилися. До суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення.

Представник відповідача - виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в підготовче засідання не з`явився. До суду надійшла заяви про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення.

Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивача ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 14.07.2008 року).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Китайгородською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області 10.05.2003 року).

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2019 року, яке набрало законної сили 16.12.2019 року, встановлено факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11, 12).

Позивач, звернувшись повторно до Царичанської державної нотаріальної контори щодо подальшого оформлення своїх спадкових прав, 22 січня 2020 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, до складу якого входить:

- земельна ділянка, площею 2,4536 га га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на землю серії IV-ДП №081210 від 26.03.2001 року (а.с.24).

Оскільки правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку старого зразка, у позивача виникла необхідність у виготовленні технічної документації для присвоєння кадастрового номера, в ході виготовлення якої було уточнено площу спадкової земельної ділянки, яка становить 2,4536 га, кадастровий номер :01:001:0297 (а.с.25-28).

Відповідно до архівник довідок №Б-327-08 від 17.12.2008 року та №Б-109-2019 від 02.07.2019 року померлий спадкодавець ОСОБА_5 та батько позивача ОСОБА_4 мають спільних батьків (а.с.17, 18).

Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем за правом представлення після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , який спадщину прийняв спільним проживанням зі спадкодавцем. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, або спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині немає.

Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Вказаний в заяві факт заявнику необхідно встановити з метою оформлення спадкових прав, іншим шляхом встановити його неможливо.

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановити заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, згідно яких позивач ОСОБА_1 дійсно є племінником померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що вимога позивача про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачами заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, задовольнити в повному обсязі.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець села Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , є племінником померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем села Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку, площею 2,4536 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:001:0297, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та якому вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право власності на землю серії IV-ДП №081210 від 26.03.2001 року.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ