Єдиний унікальний номер: 375/474/20
Провадження № 2/379/372/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Штельмах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Таращі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитне-цукор» про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати Договір оренди земельної ділянки № 70 від 21.03.2014 зі змінами, згідно додаткової угоди № б/н від 20.12.2015, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитне-цукор» щодо земельної ділянки площею 4,2418 га з кадастровим номером :05:015:0003, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 30.04.2014, номер запису про інше речове право 5535127 (спеціальний розділ); стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитне-цукор» (вул. Ентузіастів, 6, смт Рокитне Київської області, 09601, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати.

В обгунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначає, що 21 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор» за № 70 був укладений Договір оренди земельної ділянки, терміном на 5 років.

Договір укладено на земельну ділянку площею 4,2418 га, з кадастровим номером :05:015:0003, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області.

20 грудня 2015 року було укладено додаткову угоду № б/н, за якою пункти 5.2, 2.2, 6.1.4 договору оренди № 70 від 21.03.2014 викладено в новій редакції, право оренди зі змінами зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 30.04.2014, номер запису про інше речове право 5535127 (спеціальний розділ).

Так, у відповідності до п.5.2 Додаткової угоди № 70 від 21.03.2014, річна орендна плата за використання об`єкта оренди зазначеного в даному Договорі складає 4 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, обчислення розміру якої здійснюється з урахуванням індексації, але не може бути меншою ніж 12000,00 гривень.

Пунктом 2.2 Додаткової угоди № б/н від 21.03.2014, визначено, що земельна ділянка передається орендарю у користування строком до 31.12.2025.

Пункт 6.1.4 даної угоди визначає безперешкодність здійснення продажу земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні орендаря у разі відміни мораторію на землю.

Згідно договору оренди № 70 від 21.03.2014 та додаткової угоди № б/н від 20.12.2015, на момент їх укладення директором ТОВ «АФ «Рокитне-цукор» був ОСОБА_2 .

За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 06.03.2018 по 03.03.2020 керівником ТОВ «АФ «Рокитне-цукор» був ОСОБА_3 , а з 04.03.2020 по даний час керівником орендаря є ОСОБА_4 .

Відповідно до п.8.6 договору оренди зі змінами сторони вільно та на власний розсуд визначили дві окремі, незалежні відумов ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», підстави для розірвання спірного договору оренди, а саме: реорганізація юридичної особи-орендаря; зміна директора підприємства-орендаря.

Керуючись п. 8.3 договору оренди зі змінами, орендодавець, з посиланням на пункт 8.6 договору оренди земельної ділянки, направляв відповідачу заяви від 20.02.2020, 11.03.2020, в яких просив орендаря розірвати даний договір за згодою сторін. Однак, відповіді на вказані звернення відповідач не надав.

Враховуючи наведене, позивач просить задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Плаксій Р.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно. 01.09.2020 представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Квітін Р.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов не визнав з підстав, викладених у відзиві від 19.05.2020 та пояснив суду, що відсутні докази істотності порушень прав позивача. Колишній директор Смиченко навмисно ввів таку норму в договір, для можливості подальшого шантажу власників підприємства. Підприємство належним чином виконує свої обов`язки перед позивачем. Крім того, в аналогічних правовідносинах вже є судова практика. Так у справі 358/1655/18 у задоволенні позову відмовлено і рішення, після апеляційного перегляду, набрало законної сили.

Суд, заслухавши представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитне-цукор» про розірвання договору оренди землі залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 4,2418 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :05:015:0003 , яка розташована на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД № 755515 від 12.11.2017 (а.с.5).

21 березня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитне-цукор» укладено Договір оренди земельної ділянки за № 70 терміном на 5 років.

Згідно Договору оренди земельної ділянки № 70 об`єктом оренди являється земельна ділянка загальною площею 4,2418 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :05:015:0003, яка розташована на території Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області (а.с.6-8).

Згідно п. 1.5 Договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2014 становить 114046 грн. 23 коп.

Згідно п. 5.2 Договору річна орендна плата за використання об`єкта оренди розраховується таким чином 114046,23 грн. х 4% = 4561,85 грн.

20 грудня 2015 року укладено Додаткову угоду № б/н до Договору оренди земельної ділянки № 70 від 21.03.2014 року, з внесенням змін щодо строку оренди землі та розміру орендної плати.

Так, у відповідності до п.5.2 Додаткової угоди № б/н від 20.12.2015, річна орендна плата за використання об`єкта оренди зазначеного в даному Договорі складає 4 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, обчислення розміру якої здійснюється з урахуванням індексації, але не може бути меншою ніж 12000,00 гривень.

Позивач в своєму позові вказує на підставу для задоволення його вимог, а саме - зміну керівника відповідача.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частини перша та друга статті 202 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (згідно із частиною першою статті 203 ЦК України). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина перша статті 93 ЗК України).

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина четверта статті 124 ЗК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (частина друга статті 6 ЦК України). Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (абзац другий частини третьої статті 6 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Особливості найму окремих видів майна встановлюються ЦК України та іншим законом (частина третя статті 760 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (частина перша статті 763 ЦК України).

Свобода договору, передбачена статтею 627 ЦК України, не є абсолютною. Сторони договору мають враховувати вимоги законодавства, які визначені для них як обов`язкові, та не можуть змінити дію таких вимог законодавства договором, якщо це прямо не передбачено законодавством.

Згідно із частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Отже, строк оренди земельної ділянки (існування права оренди земельної ділянки) не може починатися раніше за строк дії договору оренди такої земельної ділянки. Строк дії договору земельної ділянки, починається після набрання таким договором чинності, а не з моменту його укладення.

За змістом статей 18 та 20 Закону України «Про оренду землі», які підлягають застосуванню до договору оренди земельної ділянки згідно з вимогами статті 792 ЦК України та статті 93 ЗК України, укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації та набирає чинності після такої реєстрації, що узгоджується з положеннями частини першої статті 210 ЦК України.

Набранням договором чинності є момент у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір як підстава виникнення правовідносин, виражена (оформлена) у письмовій формі, в якій зафіксовані умови договору, породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні цього договору.

Позивач зазначає, що згідно п. 8.3. Договору оренди землі «Цей договір може бути припинений достроково за взаємною згодою Сторін або на вимогу однієї із Сторін у випадках, передбачених законодавством України та цим Договором».

Пунктом 8.6 Договору оренди землі передбачено, що «...зміна директора підприємства - орендаря є підставою для розірвання цього Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦПК Украни зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На вказану норму позивачка посилалась як на підставу для розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, з наведених вище норм вбачається, що суд захищає лише порушене, невизнане або оспорюване право і позивач при зверненні до суду зобов`язаний довести наявність порушення такого права.

Застосовуючи дану норму процесуального законодавства з урахуванням положень ч. 2 ст. 651 ЦК України суд враховує те, що з метою отримання судового захисту позивач зобов`язаний довести, що зміна особи керівника відповідача дійсно мала місце та такою зміною позивач зазнав шкоди, тобто значною мірою позбувся того, на що він розраховував при укладенні договору.

Позивач не доведено належними та допустимими доказами того факту, що від зміни керівника змінилась суть правовідносин сторін, розмір чи порядок виплати орендної плати та інші обставини, внаслідок яких позивач зазнала шкоди та значною мірою позбувся того, на що розраховувала при укладенні договору.

Аналогічна позиція висловлена Київським апеляційним судом в постанові від 05 лютого 2020 року № 358/1655/18.

Тому за вказаних обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитне-цукор» про розірвання договору оренди землі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ч. 2 ст. 651 ЦК України. ст.ст. 24, 32 Закону України «Про оренду землі», п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитне-цукор» про розірвання договору оренди землі - відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складено 09.10.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Головуючий:В. І. Зінкін