Справа № 489/3718/20
Номер провадження 2/489/2169/20
РІШЕННЯ

Іменем України

06 листопада 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі відповідачі) про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна

встановив

У серпні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 23.10.2002 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , який було укладено на Товарній Біржі «Українська біржа нерухомості».

На теперішній час позивач не може в повному обсязі реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, оскільки цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку. Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України не надходило.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалося судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресами останнього відомого місця реєстрації.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.10.2002 між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 835, відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 продали квартиру АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_1 . Договір оформлено на Товарній Біржі «Українська біржа нерухомості» та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07.11.2002 за реєстровим № 17774.

З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 19.10.2020 № 2817 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2002 та зареєстровано в БТІ 07.11.2002.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 23.10.2002, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

З огляду на те, що на момент укладення договору міни квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, договір виконано повністю, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір № 835 купівлі-продажу квартири від 23.10.2002, укладений на Товарній Біржі «Українська біржа нерухомості» та зареєстрований в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07.11.2002 за реєстровим № 17774, відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 продали квартиру АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_1 .

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення підписано 06.11.2020.

Суддя В. В. Кокорєв