Справа № 464/6196/19 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/721/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Шеремети Н.О., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 14 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання та додаткових витрат,

в с т а н о в и л а:

14 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягувати з відповідача аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання, у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення сином двадцяти трьох років, за умови продовження навчання, а також стягнути з відповідача 1/2 частину додаткових витрат, згідно з договором про надання інформаційно-консультаційних послуг за №34 від 29.10.2019 року, у розмірі 6500 грн. та стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 01.09.2006 року, від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею і знаходиться на її матеріальному утриманні, в якому відповідач участі не бере.

Зазначає, що син досягнув повноліття, але у зв`язку з навчанням у Львівському національному університеті імені Івана Франка та проходженням додаткових платних курсів потребує матеріальної допомоги, яку відповідач, займаючись підприємницькою діяльністю, може надавати, а вона (позивач) на даний час є безробітною, окрім того, має на утриманні ще малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14 січня 2020 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1100 грн., щомісячно, починаючи з 14.11.2019 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, з індексацією вказаної грошової суми відповідно до закону.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що суд не в повній мірі дослідив фактичні обставини справи, не дав належної правової оцінки її доводам та доказам, які вона подала на підтвердження своїх вимог.

Наголошує, що відповідач з моменту розірвання шлюбу ухиляється від утримання сина, не надає йому добровільної матеріальної допомоги.

Зазначає, що хоча син навчається на бюджетній формі навчання, однак, в процесі навчання вона постійно несе витрати на оплату проїзду до місця навчання, харчування, на придбання навчальних матеріалів тощо, також вона понесла додаткові витрати, зумовлені розвитком здібностей сина, а саме: проходження курсу інформатики, необхідного йому для поглибленого вивчення навчального матеріалу та подальшого працевлаштування за спеціальністю.

Крім того, зазначає, що у зв`язку з хронічними захворюваннями сина, вона одноособово несе витрати на його обстеження і лікування, в тому числі, витрати на придбання медичних препаратів.

На переконання апелянта, присуджений судом розмір аліментів є явно недостатнім для забезпечення навіть найістотніших життєвих потреб дитини.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Наголошує, що окрім сина, у нього на утриманні є троє неповнолітніх дітей, а тому він не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж визначив суд.

Також звертає увагу на правильність висновків суду в частині відмови позивачу у стягненні додаткових витрат, оскільки правила статті 185 СК України не застосовуються до правовідносин щодо утримання повнолітніх сина, дочки, які продовжують навчання.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 20.10.2020 року, є дата складення повного судового рішення 30.10.2020 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу (далі-СК) України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У відповідності до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, та інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання, зокрема, другим з батьків (ч.2 ст.200 СК).

Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Так, зокрема, статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю позивачем ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки №339 від 06.11.2019 року, виданої Львівським національним університетом імені Івана Франка, ОСОБА_3 є студентом третього курсу денної форми навчання освітнього ступеня бакалавр факультету управління фінансами та бізнесу і навчається за рахунок державного бюджету, яке закінчує 30.06.2021 року.

Відповідач ОСОБА_2 є засновником та керівником ТОВ «АУРА-СІСТЕМ» (місцезнаходження юридичної особи: м.Київ, пр.Григоренка, 39Б, офіс25/2), однак, в період з 01.01.2019 року по 30.11.2019 року дохід від товариства не отримував, оскільки підприємство припинило будь-яку господарську діяльність (довідка від 05.12.2019 №КП00-000001).

Також відповідач ОСОБА_2 є засновником та керівником ТОВ «АУРАС-СИСТЕМИ» (місцезнаходження юридичної особи: м.Київ, вул.Урлівська, 34/164), однак, в період з 01.07.2019 року по 30.11.2019 року дохід від товариства не отримував, оскільки підприємство припинило будь-яку господарську діяльність (довідка від 05.12.2019 №КП00-000001).

Щомісячний дохід відповідача ОСОБА_2 на посаді директора ТОВ «КОМФОРТ-ПРОЕКТ» в період з 01.06.2019 року по 30.11.2019 року становив 4400 грн. (довідка від 05.12.2019 №КП00-000011).

Від іншого шлюбу, відповідач ОСОБА_2 має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Враховуючи наведені вище норми СК України та встановлені обставини справи, а саме: те, що дохід відповідача ОСОБА_2 в місяць становить 4400 грн., він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а інших доказів, які б підтверджували наявність у нього іншого (більшого) доходу та/або здійснених ним витрат, які перевищують його дохід за місцем праці, в матеріалах справи немає, тому колегія суддів погоджується з розміром присуджених з відповідача у користь позивача аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням ним навчання.

Правильним є й висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат, оскільки норма статті 185 СК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, які сторони подали на підтвердження своїх вимог та заперечень, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 14 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2020 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Шеремета Н.О.

Ніткевич А.В.