ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8436/20 Справа № 171/450/20 Суддя у 1-й інстанції - Чумак Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 171/450/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони

позивачка: ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ,

відповідачі - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»,на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року, яке ухвалене суддею Чумак Т.А. у місті Апостолове Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 травня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (далі - АТ «Дніпропетровськгаз»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі ТОВ «Дніпропетровськгаз збут»), третя особа Комунальне підприємство «Зеленодольський міський водоканал», про про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що позивачка з 31.08.2006 року проживає у квартирі АДРЕСА_1 та є власницею вказаної квартири та споживачкою послуг АТ «Дніпропетровськгаз» з розподілу природного газу для побутових споживачів та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», як постачальника газу.

На підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, між позивачкою ОСОБА_1 та ПАТ «Дніпропетровськгаз», на теперішній час Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», укладено Типовий договір розподілу природного газу споживачам шляхом подання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, ставши споживачем послуг Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» з розподілу природного газу до помешкання позивачки, яке розташовано в житловому будинку АДРЕСА_2 . Фактом згоди споживача на приєднання до умов договору є постачання природного газу побутовим споживачам та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ.

Постачання природного газу позивачці здійснює ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», яке нараховує вартість послуг з газопостачання, а позивачка сплачує його в повному обсязі, при цьому до 01.01.2017 року нарахування вартості вказаних послуг здійснювалося ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» згідно постанови КМУ від 23.03.2016 р. № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників».

У грудні 2016 року позивачці стало відомо, що відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» здійснив встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу для комерційного обліку споживання природного газу мешканцями будинку АДРЕСА_2 , а відповідач ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» почав здійснювати нарахування вартості послуг з газопостачання у відповідності з Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, що затверджений постановою КМУ від 16.05.2002 року № 620 (в редакції постанови від 27.01.2016 р. № 46).

13.01.2020 року позивачка письмово звернулася до відповідачів із заявою, в якій просила, зважаючи на відсутність її згоди на встановлення загальнобудинкового лічильника газу, встановити у її квартирі квартирний прилад обліку газу за рахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» та поновити режим нарахування об`єму спожитого природного газу відповідно до Норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників з 01.01.2017 року.

11.02.2020 року ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» надало відповідь на її заяву, в якій відповідач зазначив, що він не здійснює діяльність із розподілу природного газу, не являється суб`єктом, до функцій якого віднесено облік природного газу тощо, та їй рекомендовано звернутися для надання роз`яснень до газорозподільного підприємства.

15.02.2020 року позивачка отримала відповідь АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», яким повідомлено, що у разі незгоди власника квартири розраховуватися за спожитий природний газ за показаннями будинкового вузла обліку газу він може встановити квартирний лічильник газу окремо на квартиру за власні кошти. Також зазначено, що підстави для перерахунку обсягів спожитого газу відсутні.

Позивачка ОСОБА_1 13.01.2020 року звернулася до КП «Зеленодольський міський водоканал» із заявою, в якій просила повідомити, чи являється Комунальне підприємство балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 , в тому числі - балансоутримувачем належної їй квартири, чи укладалися КП «ЗМВ» з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та/або АТ «Дніпропетровськгаз» договори щодо проведення монтажу загальнобудинкового вузла обліку газу та зняття показань вказаного ВОГ на буд. АДРЕСА_2 , чи складався акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, чи складався акт приймання комерційного вузла обліку газу в експлуатацію.

Згідно відповіді КП «Зеленодольський міський водоканал» від 20.01.2020 року, КП «Зеленодольський міський водоканал» не призначений управителем по м. Зеленодольську та являється балансоутримувачем багатоквартирних будинків у частині неприватизованого житла, власником яких є Зеленодольська міська об`єднана територіальна громада.

Також у відповіді зазначено, що акт балансового розмежування зі схемою та акт зняття первинних показників із загально будинкового лічильника газу та введення його в експлуатацію з боку КП «ЗМВ» не погоджувався та не підписувався.

До відповіді КП «ЗМВ» долучено копії двох договорів від 2017 року, укладених з відповідачами, а саме: копію договору № 107 від 2017 року, укладеного з ПАТ «Дніпропетровськгаз», про забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового (загальнобудинкового) ВОГ, а також копію договору № 108 від 2017 року, укладеного з ПАТ «Дніпропетровськгаз», щодо зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку та лічильників газу, встановлених у квартирах споживачів.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд: визнати незаконним встановлений ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 01.01.2017 року режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового приладу обліку газу; зобов`язати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 01.01.2017 року поновити їй як побутовому споживачу природного газу режим нарахування природного газу відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою КМУ від 27.02.2019 року № 143; зобов`язати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 01.01.2017 року здійснити перерахунок як побутовому споживачу вартості послуг з газопостачання відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 р. № 143, за період з 01.01.2017 року по день ухвалення судового рішення; зобов`язати АТ «Дніпропетровськгаз» в строк до 01.01.2021 року здійснити за власний рахунок встановлення позивачці індивідуального газового лічильника як побутовому споживачу, що проживає в АДРЕСА_3 .

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», третя особа - Комунальне підприємство "Зеленодольський міський водоканал», про захист прав споживачів, задоволено повністю.

Визнано незаконним встановлений ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового приладу обліку газу для побутових споживачів природного газу з 01.01.2017 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Зобов`язано ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» поновити з 01.01.2017 року режим нарахування природного газу відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 р. № 143, позивачам, як побутовим споживачам природного газу: ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Зобов`язано ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» здійснити перерахунок позивачам: ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , з 01.01.2017 року вартості послуг з газопостачання відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 р. № 143, за період з 01.01.2017 року по 05.05.2020 року.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» за власний рахунок в строк до 01 січня 2021 року здійснити встановлення в квартирі індивідуального газового лічильника позивачам, як побутовим споживачам: ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на користь держави судовий збір у розмірі 2522,40 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не мав на меті з`ясовувати усі фактичні обставини справи, оскільки суд ухвалив рішення в день отримання відповіді на відзив, не дочекавшись заперечень відповідача АТ «Дніпропетровськгаз» на позовну заяву.

Відповідно до Інвестиційної програми АТ «Дніпропетровськгаз» на 2016 рік, яка включена до Плану розвитку газорозподільної системи АТ «Дніпропетровськгаз» на 2016 - 2025 роки, ухваленого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 24.03.2016 року № 391, передбачено встановлення загальнобудинкових лічильників газу та індивідуальних лічильників газу споживачам, у яких не передбачено встановлення загальнобудинкових ВОГ. Будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , включено до переліку будинків, в яких заплановано встановлення загальнобудинкового ВОГ, в зв`язку з чим відповідач не може відступати від положень, затверджених вказаною постановою НКРЕКП.

Вказує, що на виконання вимог чинного законодавства та Плану розвитку підприємства, були розроблені умови та проектування загальнобудинкового вузла обліку газу за адресою: АДРЕСА_2 .

АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» за власний кошт встановив за вищевказаною адресою загальнобудинковий вузол обліку газу, який прийнято в експлуатацію.

На виконання п.4 Тимчасового Положення «Про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку газу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 620 від 16.05.2002 року, між балансоутримувачем, яким є Комунальне підприємство «Зеленодольський міський водоканал», та на той час ПАТ «Дніпропетровськгаз» 02.01.2017 року було укладено договір № 107 про забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації загальнобудинкового ВОГ та договір № 108 щодо зняття показань загальнобудинкового ВОГ, які належним чином підписані, дотепер є чинними, ніким не оскаржені.

ВідповідачАкціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» не погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що будинок АДРЕСА_2 не має одноособового балансоутримувача, а отже, і неможливо застосувати положення Кодексу ГРС, тому повинні бути встановленні індивідуальні лічильники газу.

Згідно повідомлення Зеленодольської міської ради від 11.10.2016 року, 93 будинки перебувають на балансі КП «Зеленодольський міський водоканал», 8 будинків у приватній власності, в переліку будинків, які знаходяться у приватній власності - будинка позивачки немає.

Відповідач АТ «Дніпропетровськгаз» вважає, що вимога щодо безоплатного встановлення індивідуального лічильника газу є незаконною, оскільки таке право не передбачено жодним нормативним документом.

Щодо вимоги позивачки здійснити перерахунок вартості послуг з газопостачання відповідно до норм споживання природного газу населенням, починаючи з 01.01.2017 року, відповідач зазначив, що Норми споживання природнього газу населенням діють у разі відсутності газових лічильників. Оскільки на будинку, де проживає позивачка, встановлено загальнобудинковий ВОГ, то відсутні підстави для здійснення перерахунку.

Вказує, що позивачка не надала жодних доказів щодо наявності у ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» повноважень встановлювати режими нарахування об`ємів спожитого природного газу, а також що він має право їх змінювати.

Згідно Правил постачання природного газу та Закону України «Про ринок природного газу», ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» є постачальником природного газу на території Дніпропетровської області, до обов`язків якого не входить здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачам, а також встановлення режимів нарахування об`ємів спожитого газу та здійснення їх перерахунків.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) №1274 від 16.04.2015 року про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території Дніпропетровської області, з вищевикладеного слідує, що відповідач ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» є гарантованим постачальником природного газу в м. Зеленодольськ, який не здійснює розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачам, а також не встановлює режимів нарахування об`ємів спожитого газу та не здійснює їх перерахунків.

Вказує, що позивачкою не надано доказів оплати послуг з газопостачання та розподілу газу, за тарифами, які містять вартість встановлення індивідуального лічильника, в тому об`єму, який підтверджував би оплату нею вартості встановлення індивідуального лічильника.

Не зрозумілим є зобов`язання суду першої інстанції ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» поновити режим нарахування відповідно до Норм та здійснити перерахунок з 01.01.2017 року, якщо в самій Постанові КМУ № 143, застосування норм здійснюється з 09.08.2018 року.

Відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» вказує, що постанова КМУ від 27.02.2019 року № 143 «Питання споживання природного газу» та Додаток до постанови, якою затверджено Норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників є не чинною та протиправною, яку не можливо застосувати, як за період до, так і за період після встановлення 13 лютого 2020 року Окружним адміністративним судом м. Києва, рішення якого було залишено без змін постановою Шостого апеляційного суду м. Києва від 02.06.2020 року, її протиправності.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про зобов`язання вчинити певні дії в апеляційному порядку не оскаржується, а тому колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, оскільки, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» - Масальську Ю.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» та просила її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач ПАТ «Дніпропетровськгаз», на теперішній час Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (надалі АТ «Дніпропетровськгаз») встановило на будинку АДРЕСА_2 загальнобудинковий вузол обліку газу, у зв`язку з чим позивачці з 01 січня 2017 року, в односторонньому порядку, почали нараховувати об`єми використаного природного газу згідно показань загальнобудинкового приладу обліку.

Спір між сторонами виник з приводу неправомірного встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу на будинок АДРЕСА_2 та зміну відповідачем ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в односторонньому порядку режиму нарахування природного газу побутовим споживачам.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивачки в частині визнання за нею, як за побутовим споживачем природного газу, права на забезпечення індивідуальним лічильником газу за рахунок АТ «Дніпропетровськгаз», суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки позивачка сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильника газу, у тому числі безпосередньо індивідуальногор, то відповідач АТ «Дніпропетровськгаз» зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачкою.

Дії відповідача АТ «Дніпропетровськгаз», щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу замість квартирного лічильника газу позивачці, як побутовому споживачу, у будинку АДРЕСА_2 є незаконними та вчинені з порушенням положень ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору розподілу природного газу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції станом на час звернення позивачів до суду з цим позовом, цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

- засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики;

- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

- норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

- споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Як наведено у статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 цього Закону).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Як зазначено у частині першій статті 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природнього газу».

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

ПАТ «Дніпропетровськгаз», на теперішній час АТ «Дніпропетровськгаз», є Оператором ГРМ.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції на час звернення позивачів до суду з цим позовом, фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з положеннями статті 6 Закону Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року. Відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», - тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року.

Як встановлено матеріалами справи, позивачка є споживачем природного газу, а ПАТ «Дніпропетровськгаз», на теперішній час АТ «Дніпропетровськгаз» - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС.

Колегією суддів встановлено, що позивачка приєдналася до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживає природний газ та щомісячно сплачує рахунки за спожитий природний газ.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника».

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору ПАТ «Дніпропетровськгаз», на теперішній час АТ «Дніпропетровськгаз», взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 25,14 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 15.12. 2016 року № 2283 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 16,22 грн.

Оскільки позивачка по справі сплачувалв за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуального, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачкою, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі.

Відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачці суперечить вимогам законодавства, порушує її права. З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» волевиявлення позивачки на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним.

Доводи апеляційної скарги відповідача АТ «Дніпропетровськгаз» про те, що встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу на будинку АДРЕСА_2 не суперечить Законодавству України, чинного на час встановлення цього приладу обліку, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Так, згідно пунктів 2,3 глави 1 Розділу ІХ Кодексу ГРМ, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цьогоКодексу та договору.

Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

За ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Відповідно до п.4 гл.1 розділу ІХ Кодексу ГРС комерційний вузол обліку встановлюється (організовується) в точці вимірювання, яка має збігатися з межею балансової належності (точкою комерційного обліку) між суміжними власниками газових мереж.

Відповідно до п.1 гл.5 розділу ІІІ Кодексу ГРС межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу.

Судом встановлено, що відповідачем встановлено загальнобудинковий прилад обліку природного газу для мешканців будинку АДРЕСА_2 та не було надано, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, жодного доказу про складання Акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, який у встановленому законом порядку було б погоджено із споживачами або ж з їх представником.

Отже, оскільки в судовому засіданні було встановлено факт незаконного встановлення загальнобудинкового лічильника газу АТ «Дніпропетровськгаз» на будинок АДРЕСА_2 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім того, згідно п.п. 3,4 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору.

Отже, встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу для побутових споживачів природного газу, які проживають у будинку АДРЕСА_2 , в процесі споживання газу не відображає фактичного споживання газу споживачем багатоквартирного будинку окремо, що породжує нарахування сум за споживання об`єму газу, який насправді не використовувався споживачем.

Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу та у який період, колегія суддів вважає за необхідне керуватися частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Саме на відповідача АТ «Дніпропетровськгаз» покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Вказаний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що задоволення вимог позивачки щодо зобов`язання відповідача АТ «Дніпропетровськгаз» здійснити за власний рахунок, в строк до 01 січня 2021 року, в квартирі позивачки встановлення індивідуального газового лічильникабуде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачки з отримання послуги по газопостачанню, забезпечить оплату їй саме того об`єму газу, який нею спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Доводи апеляційної скарги АТ «Дніпропетровськгаз», які стосуються задоволених позовних вимог до відповідача ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», колегія суддів не бере до уваги, оскільки ці позовні вимоги пред`являлись позивачкою до відповідача ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», які самим відповідачем не оскаржені.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» - залишити без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: