621/2010/20
РІШЕННЯ

іменем України

04 листопада 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

судді Бібіка О.В.

з участю секретаря Горобець Н.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за законом,

УСТАНОВИВ:

28.07.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з наступними вимогами: визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки, розташовані на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, а саме, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,39 га, кадастровий номер :02:000:1235; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4101 га, кадастровий номер :02:000:1236, які належали ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 ; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,39 га, кадастровий номер :02:000:1239, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4098 га, кадастровий номер :02:000:1240, які належали ОСОБА_2 на праві приватної власності.

На обгрунтування позову зазначено наступне.

З 29.09.1969 перебувала у зареєстрованму шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована разом з нею та чоловіком. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,39 га, кадастровий номер :02:000:1235, на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, яка належала на праві приватної власності на підставі Державного акту від 15.08.1997 ХР 12-00-000351, державна реєстрація земельної ділянки відбулася 24.10.2015, та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4101 га, кадастровий номер :02:000:1236, на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, яка належала на праві приватної власності на підставі Державного акту від 15.08.1997 ХР 12-00-000351, державна реєстрація земельної ділянки відбулася 24.10.2015. ОСОБА_2 прийняв спадщину після сменрті матері відповідно до положень ст. ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), шляхом вступу у володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,39 га, кадастровий номер :02:000:1239, на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, яка належала на праві приватної власності на підставі Державного акту від 15.08.1997 ХР 12-00-000350, державна реєстрація земельної ділянки відбулася 24.10.2015, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4098 га, кадастровий номер :02:000:1240, на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, яка належала на праві приватної власності на підставі Державного акту від 15.08.1997 ХР 12-00-000350, державна реєстрація земельної ділянки відбулася 24.10.2015. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини їй уло відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.07.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче судове засідання.

Належним чином повідомлені учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Наполягає на задоволенні позовних вимог.

Від представника відповідача Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області до канцелярії суду надійшла заява, в якій розгляд справи просив проводити за відсутності представника сільської ради. З позовною заявою згодні.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с. 17)

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що матір"ю ОСОБА_2 була ОСОБА_3 (а.с. 14)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 15)

З довідки Нижньобишкинської сільської ради № 01-21/273 від 08.06.2015 вбачається, що ОСОБА_3 дійсно мешкала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 1972 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті в будинку за вказаною адресою мешкали і були зареєстровані син ОСОБА_2 з 1972 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , та невістка ОСОБА_1 з 1972 року по 2008 рік (а.с. 16)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,39 га, кадастровий номер :02:000:1235, на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, яка належала на праві приватної власності на підставі Державного акту від 15.08.1997 ХР 12-00-000351, державна реєстрація земельної ділянки відбулася 24.10.2015, та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4101 га, кадастровий номер :02:000:1236, на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, яка належала на праві приватної власності на підставі Державного акту від 15.08.1997 ХР 12-00-000351, державна реєстрація земельної ділянки відбулася 24.10.2015 (а.с. 18-23)

Аналіз змісту статей 548, 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_3 ) свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2013 року у справі № 6-167цс12 зроблено висновок, що «відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями статей 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести міся тже, прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до пункту 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР (чинної на час відкриття спадщини) доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 , який є спадкоємцем першої черги після померлої матері ОСОБА_3 , на час її смерті проживав з нею за спільною адресою, та фактично прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 (а.с. 12)

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,39 га, кадастровий номер :02:000:1239, на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, яка належала на праві приватної власності на підставі Державного акту від 15.08.1997 ХР 12-00-000350, державна реєстрація земельної ділянки відбулася 24.10.2015, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4098 га, кадастровий номер :02:000:1240, на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, яка належала на праві приватної власності на підставі Державного акту від 15.08.1997 ХР 12-00-000350, державна реєстрація земельної ділянки відбулася 24.10.2015 (а.с.26-33)

З довідки № 01-22/275 від 08.06.2015 вбачається, що ОСОБА_2 дійсно мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 1972 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент смерті у будинку за вказаною адресою мешкала і була зареєстрована ОСОБА_1 , з 1972 року по 2008 рік (а.с. 13)

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Змістом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Судом установлено, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:1235, :02:000:1236, як об`єкт права власності визначені державними актами на право власності на землю від 15.08.1997 ХР 12-00-000351, виданими ОСОБА_3 на підставі розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області № 434 від 24.07.1997; спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:1239, :02:000:1240 як об`єкт права власності визначені державними актами на право власності на землю від 15.08.1997 ХР 12-00-000351, виданими ОСОБА_2 на підставі розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області № 434 від 24.07.1997

Стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, позивач позбавлений можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

У п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 49 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову на будь-якій стадії судового процесу не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 4, 49, 81, 89, 200, 206, 258, 263, 265, 268, 273, 274 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до територіальної громади Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області (, місце знаходження: с. Нижній Бишкин Зміївського району Харківської області, вул. 40 років Перемоги, 22), третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (місце знаходження: м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 1 під`їзд ) про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки площею 4,39 га, кадастровий номер :02:000:1235, площею 0,4101 га, кадастровий номер :02:000:1236, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, які належали ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки площею 4,39 га, кадастровий номер :02:000:1239, площею 0,4098 га, кадастровий номер :02:000:1230, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, які належали ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.11.2020.

Суддя: