Провадження № 2/712/1302/20
Справа № 712/2369/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Черкасигаз» (адреса: м. Черкаси, вул. М. Залізняка 142), Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» (адреса: м. Черкаси, вул. Громова 142) про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» з позовом про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що в 2015 році з території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , представники Смілянського підрозділу ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз», шляхом зрізки, викрали із газового стояка, який знаходиться біля житлового будинку газовий кран. В період з 23 по 28 вересня 2017 року представники Смілянського підрозділу вищевказаної організації від`єднали газову розподільчу трубу, яка вела до його домоволодіння та була з`єднана з центральною газовою мережею, вкинули бетонні сваї, щоб не поновлювати газопостачання. Фактично газу він не має з 2015 року.

Жодних письмових попереджень про відключення газопостачання він не отримував. Вказує, що відповідачем порушено вимоги Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року, зокрема, щодо процедури відключення від газопостачання. На даний час він позбавлений можливості утримувати себе в частині задоволення побутових потреб, тому вважає, що йому також завдана моральна шкода, яку оцінює в 5 000 000 грн.

У зв`язку з цим просить визнати дії відповідача по відключенню 19 травня 2015 року його будинку від газопостачання незаконними, зобов`язати відповідача повернути та встановити газовий кран, який належить йому на праві приватної власності та поновити газопостачання до будинку та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 5 000 000 грн.

Ухвалою від 13 березня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.

06 квітня 2020 року ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 02 червня 2020 року за клопотанням представника відповідача до участі в справі в якості третьої особи залучено ТОВ «Черкасигаз Збут».

12 червня 2020 року позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву.

17 серпня 2020 року третьою особою подано письмові пояснення щодо позову.

Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року за клопотанням представника позивача ТОВ «Черкасигаз Збут» було виключено з числа третіх осіб та залучено до участі в справі в якості співвідповідача.

21 серпня 2020 року співвідповідачем ТОВ «Черкасигаз Збут» надано відзив на позовну заяву.

01 вересня 2020 року позивачем подано уточнену позовну заяву, по якій просив визнати повідомлення ТОВ «Черкасигаз Збут» № 58 від31 січня 2017 року протиправним та скасувати його; визнати дії ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» щодо припинення постачання природного газу протиправними та зобов`язати повернути та встановити газовий кран, який належить йому на праві приватної власності та поновити газопостачання до будинку; стягнути з відповідачів на його користь солідарно моральну шкоду в сумі 5 000 000 грн.

Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги по уточненій позовній заяві підтримали та просили їх задовольнити.

Представник ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник ТОВ «Черкасигаз Збут» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимого заперечував та просив у їх задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами постачання природного газу.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» є Оператором ГРМ та з 01.07.2015 року на підставі Ліцензії на розподіл природного газу, що видана відповідно до Постанови НКРЕКП № 840 від 29.06.2017 року здійснює діяльність виключно з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу в межах ліцензійної території міста Черкаси та Черкаської області (крім Христинівського, Маньківського та Уманського районів), діяльність з постачання природного газу за регульованим тарифом на вказаній території здійснює ТОВ «Черкасигаз Збут» на підставі ліцензії виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 04.06.2015 року № 1684 (з урахуванням постанови НКРЕКП № 838 від 29.06.2017 року).

Вимогами Кодексу газорозподільних систем встановлено, що взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП, від 30 вересня 2015 року № 2498.

Текст Типового договору розподілу природного газу розміщено на офіційному сайті ПАТ «Черкасигаз» в мережі Інтернет www.chergas.ck.ua, укладається на невизначений строк з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

На виконання вимог Кодексу ГРМ відповідач ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» направив на адресу Позивача заяву-приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу разом з інформаційним листом №30/01 від 26.01.2016 року. Крім того, на виконання постанови НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року та у відповідності до вимог Правил постачання Співвідповідачем за вказаною адресою 30.12.2015 року разом із супровідним листом № 309/1 від 30.12.2015 року (за формою, встановленою додатком № 2 до Типового договору), направлено позивачу заяву-приєднання до умов Типового договору з присвоєним персональним ЕІС- кодом 56ХМ38К000946538, як суб`єкту ринку природного газу.

Відповідно до абз. 2 п. 4 розділу III Правил постачання (в редакції чинній на момент виникнення відносин), за відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві- приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

Позивач приєднався до вказаного договору шляхом фактичного споживання природного газу, що підтверджується, зокрема, завданням-звітом контролера по перевірці показань лічильника за серпень 2016 року, засвідченим особистим підписом ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що він не ознайомлювався та не підписував ні договору ні заяву-приєднання до нього.

Однак, судом встановлено, що після опублікування Типового договору позивач здійснював фактичне споживання природного газу та частково здійснював проплату за спожитий газ, що підтверджено випискою по особовому рахунку за № НОМЕР_1 споживача ОСОБА_2 ..

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05 жовтня 2016 року по справі № 6-1995цс/16, відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Пунктами першим та п`ятим частини другої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг.

З частини першої та третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» слідує, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Внаслідок того, що Позивач в порушення вимог Типового договору та Правил здійснював оплату за послуги з постачання природного газу не в повному обсязі, на особовому рахунку Позивача, що закріплений за його адресою: АДРЕСА_1 утворилась заборгованість.

У відповідності до пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ та п. 9.1 Типового договору Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу Споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі подання Споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.

Відповідно до положень Правил постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ (пункт 17 Розділу III Правил).

Відповідно до зазначених вимог Правил Постачальник природного газу - ТОВ «Черкасигаз Збут» залучив ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» до виконання робіт з припинення газопостачання, який, як вказує відповідача, направив Позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про самостійне припинення (обмеження) постачання природного газу від імені ТОВ «Черкасигаз Збут» з вимогою оплати заборгованості або самостійно припинити споживання природного газу до 06.02.2017, а також повідомлення про припинення (обмеження) постачання природного газу з 17.02.2017 року.

Відповідачем надано до суду копію рекомендованого повідомлення з позначкою про вручення поштового відправлення, яке отримано позивачем 04.02.2017 року. Відповідач вказує, що дане повідомлення є повідомленням про самостійне припинення (обмеження) постачання природного газу та повідомлення про примусове припинення газопостачання. При цьому, позивач в судовому засіданні заперечує факт отримання саме повідомлення від відповідачів про самостійне припинення (обмеження) постачання природного газу та повідомлення про примусове припинення газопостачання, оскільки у відповідача відсутні докази того, що цим листом направлялися саме такі документи.

В даному випадку, суд погоджується з позицією позивача про те, що зазначене повідомлення є неналежним доказом у справі щодо отримання позивачем саме вищевказаних повідомлень.

Представники відповідачів в судовому засіданні вказали, що 16.02.2017 року на виконання повідомлення від 01.01.2017 року про самостійне припинення (обмеження) газопостачання працівниками ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» було здійснено виїзд за адресою: вул. Енергетиків, 51, с. Костянтинівка, Смілянського р-ну, Черкаської обл. Позивач не допустив представників відповідача до пломбування пристроїв, про що складено відповідний Акт. 17.02.2017 року на виконання Доручення постачальника та повідомлення про примусове припинення газопостачання, представники ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» прибули за вищевказаною адресою для виконання робіт з примусового припинення газопостачання. Однак, позивач не допустив представників Відповідача до здійснення робіт з припинення газопостачання, що підтверджується Актом №1208 від 17.02.2017 року.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що з вказаними Актами він не був ознайомлений, на них відсутні його підписи, а копії зазначених актів йому не вручалися.

16.05.2017 року газопостачання до домоволодіння позивача за адресою: АДРЕСА_1 було примусово припинено на підставі повідомлення постачальника природного газу - ТОВ «Черкасигаз Збут» №58 від 31.01.2017 року у зв`язку із наявною заборгованістю за спожитий позивачем природний газ, шляхом відрізання від підземного розподільчого газопроводу в точці забезпечення потужності, що підтверджується Актом №1618 від 16.05.2017 року.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що даного Акту він також не отримував та в ньому відсутній його підпис про його отримання.

Чинні Правила постачання природного газу, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, передбачають відповідальність споживача у разі, якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, шляхом припинення постачання природного газу споживачу.

У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Будучи монополістами у сфері надання послуг з газопостачання відповідачі не повинні зловживати своїми правами, відключення споживача від газопостачання можливе лише при наявності законних підстав.

Судом встановлено, що відключення позивача від газопостачання відбулось з порушенням законодавства.

Відповідно до пункту 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Згідно з пунктом 19 цих Правил, якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п`яти днів не отримало повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання.

Варто зауважити, що відповідачем було відключено споживача від газопостачання з порушенням вказаних вимог закону, а саме: з порушенням строку для здійснення ним такої дії, оскільки правилами передбачено відключення споживача від газопостачання в разі неоплати послуг, виходячи з щомісячної оплати, а не через тривалий проміжок часу, як у даному випадку.

З матеріалів справи вбачається, що борг у позивача рахується з січня 2016 року (221,15 грн.) та спостерігається часткова оплата та подальше накопичення боргу до моменту припинення газопостачання (травень 2017 року). Згідно зведеної інформації по особовому рахунку № НОМЕР_1 позивача, наданого представником ТОВ «Черкасигаз Збут», станом на травень 2017 року мається заборгованість за спожитий газ в сумі 17 871 грн. 30 коп. Позивач в судовому засіданні не погоджується з вказаною сумою заборгованості та заперечує існування боргу, з посилкою на ті обставини, що газом не користувався з 2015 року, та ніяких часткових грошових коштів за газ не вносив. Крім того пояснив, що ним при відвідуванні підприємства на вирішення питання по відновленню газопостачання, при невідомих обставинах втрачені документи та всі квитанції за оплату комунальних послуг, але даний факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, та позивачем не надано відповідних доказів на спростування відомостей про його часткову оплату за користування газом..

Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги правову позицію, викладену в постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2019 року по справі №199/4890/16 та Постанові Верховного суду від 29.05.2020 року по справі № 339/409/17.

Суд вважає, що відповідачі, припиняючи газопостачання до будинку позивача залишили поза увагою те, що на момент припинення газопостачання позивач не погоджувався з розміром заборгованості за газопостачання, відсутність доказів того, що позивач дійсно отримав повідомлення на припинення газопостачання, позивачу не запропоновано реструктуризацію боргу та не враховано, що споживачі є слабкою стороною у договорі та підлягають правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Таким чином, суд вважає, що позовна вимога про зобов`язання ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» поновити газопостачання до будинку позивача, є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог про визнання повідомлення ТОВ «Черкасигаз Збут» № 58 від 31 січня 2017 року протиправним та його скасування, визнання дій ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» щодо припинення газопостачання протиправними та зобов`язання повернути та встановити газовий кран, який належить позивачу, суд вважає, що дійсна мета даного позову, обґрунтована позивачем це відновлення газопостачання до його житлового будинку, яка досягнута шляхом задоволення судом в цій частини позовних вимог, а тому задоволення вищевказаних позовних вимог, не призведе до більш ефективного захисту прав позивача. Таким чином в задоволенні цієї частини позовних вимог суд відмовляє.

З-приводу позовної вимоги про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди в сумі 5 000 000 грн., суд приходить до наступного.

Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначено положеннями частини першої статті 1167 ЦК України, за змістом яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою яка її завдала.

Відповідно до положень ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Позивачем не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, які позивач поніс та планує понести в зв`язку з цим.

Тому дана позовна вимога також не підлягає до задоволення.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме зобов`язання Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» поновити газопостачання до будинку, який належить на праві власності ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1190 ЦК України, ст..ст. 7-9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» поновити газопостачання до будинку, який належить на праві власності ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» на користь держави судовий збір в судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2020 року.