Дата документу 29.10.2020
Справа № 937/4011/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«29» жовтня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Сметаніної А.В.,

за участі секретаря Горбань Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новобогданівської територіальної громади в особі Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, за участю третіх осіб Мелітопольської районної державної адміністрації, Мелітопольського управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі та м. Мелітополі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить, визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розміром 4,23 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, та яке належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) від 26 березня 2002 року серії РН № 206867, виданого на підставі рішення Мелітопольської райдержадміністрації від 05 березня 2002 року № 115.

На обґрунтування позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Спадкоємцем майна після її смерті була мати позивача ОСОБА_3 , як єдина спадкоємиця. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 . Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 були ОСОБА_4 , її чоловік та батько позивача, а також позивач. Мати позивача ОСОБА_3 за життя прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , зокрема спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами в с. Троїцьке. Позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 у вигляді 1/2 частини вказаного будинку. Також, позивач прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 свого батька ОСОБА_4 у вигляді іншої 1/2 частини вказаного будинку. Разом із тим, в процесі оформлення спадщини було з`ясовано, що ОСОБА_2 належало також право на земельну частку (пай) в КСП «Авангард» Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області розміром 4,23 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Однак, відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 206867 був виданий на ім`я ОСОБА_2 лише 26 березня 2002 року на підставі рішення Мелітопольської районної державної адміністрації від 5 березня 2002 р. № 115. Сертифікат був зареєстрований 26.03.2002 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1210. Оскільки у позивача був відсутній документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку, адже сертифікат підтверджує право на земельну частку (пай), а не право власності на неї, державним нотаріусом 02.10.2018 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача Новобогданівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Запорізької області у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи Мелітопольської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, просить ухвали и рішення по справі на розсуд суду.

Представник третьої особи Мелітопольського управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі та м. Мелітополі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області у судове засідання не з`явився, з невідомої суду причини, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Заяви про відкладення судового засідання та про проведення судового засідання за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяв позивача, представника відповідача та третьої особи Мелітопольської районної державної адміністрації про слухання справи за їх відсутності та у зв`язку із неявкою представника третьої особи - Мелітопольського управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі та м. Мелітополі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з вимог ст.ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Новобогданівською сільською радою від 06.03.1995 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.13/.

Згідно копії довідки Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 23.11.2015 року, ОСОБА_3 на момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснювала за нею нагляд і проживала разом з нею /а.с.33/.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 20.02.2002 року №429 ОСОБА_3 є єдиною спадкоємицею після померлої ОСОБА_2 /а.с.29/.

Як встановлено під час розгляду справи, спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину, виданого 20.01.1996 року державним нотаріусом Мелітопольської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 108 /а.с.29/.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не має, що також підтверджується копією спадкової справи №254/1995.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року.

Оскільки, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто спадщина після її смерті відкрилася і була прийнята спадкоємцем ОСОБА_3 20.01.1996 р., тобто до 1 січня 2004 року, тому застосуванню судом підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За змістом ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 26.05.2011 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 3265 від 26.05.2011 року /а.с.20/.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 були ОСОБА_4 , її чоловік, а також її рідна донька - позивач по справі ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ), що підтверджується копією спадкової справи № 422/2011, яка заведена після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 /а.с.63-83/.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04.04.2018 року, державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-365, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 /а.с.30/.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району реєстраційної служби Мелітопольського МУЮ у Запорізькій області від 14.07.2015 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , про що було вчинено актовий запис № 435 /а.с.31/.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04.04.2018 року, державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-380, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 /а.с.32/.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб

Як вбачається з вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

З вимог ст. 1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняла їх донька, позивач по справі ОСОБА_1 (в дівоцтві ОСОБА_7 ).

Разом з тим, під час оформлення спадщини було встановлено, що ОСОБА_2 належало також право на земельну частку (пай) в КСП «Авангард» Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області розміром 4,23 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості.

Відповідно до повідомлення Міськрайонного управління у Мелітопольському районі та м. Мелітополі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 24.07.2018 № 1368/119-18, сертифікат на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Авангард» Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області серії РН № 206867 зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1210 виготовлявся на ім`я ОСОБА_2 на підставі розпорядження Мелітопольської районної державної адміністрації від 05.03.2002 року № 115, що також підтверджується копією довідки № 466 від 10.04.2002 року /а.с.25,26/.

Постановою державного нотаріуса Другої запорізької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.10.2018 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 4,23 га в умовних кадастрових гектарах, КСП «Авангард» Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 на вищевказане нерухоме майно /а.с.27/.

На виконання ухвали суду від Запорізького обласного державного нотаріального архіву 21.09.2020 року надійшла інформаційна довідка зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.09.2020 року за № 61702892 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація стосовно заведення Спадкової справи відсутня /а.с.129/.

Однак, відповідно до номенклатури справ державних нотаріальних контор за 1996 рік (спадкова справа № 254/995 закінчена 20.01.1996 року - видане Свідоцтво про право на спадщину Мелітопольською районною державною нотаріальною конторою Запорізької області, свідоцтва про право на спадщину формувались в окремий наряд (справу), строк зберігання яких 75 років, а документи на підставі яких видавались Свідоцтва про право на спадщину (спадкова справа), формувались в окремий наряд (справу), строк зберігання яких 10 років. На зберігання до нотаріального архіву Мелітопольською районною державною нотаріальною конторою Запорізької області передані тільки сформовані справи „Свідоцтва про право на спадщину", в яких зберігаються Свідоцтва про право на спадщину з правовстановлюючими документами на майно, крім документів, на підставі яких вони посвідчувались (Спадкова справа). В справі 147 «Свідоцтва про право на спадщину» Мелітопольської районної державної нотаріальної контори Запорізької області за січень травень 1996 року на стр. 3-5 зберігається примірник Свідоцтва про право на спадщину, виданого 20.01.1996 року за реєстровим номером 108 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 /а.с.128-132/.

Позивач ОСОБА_1 , як єдина спадкоємиця після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка в свою чергу була єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 , у встановлений законом строк звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, прийняла її.

Отже, судом встановлено, що інших спадкоємців на земельну ділянку, розміром 4,23 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, окрім позивача ОСОБА_1 немає.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Разом із тим, відповідно до ст. 202 Земельного кодексу України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

В силу вимог ст. 4 Закону України «Про Державний земельний кадастр» регулювання відносин, що виникають при веденні Державного земельного кадастру, здійснюється відповідно до Конституції України, Земельного кодексу України, цього Закону, законів України «Про землеустрій», «Про оцінку земель», «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність», «Про захист персональних даних», інших законів України та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Згідно зі ст. 5 цього Закону, ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру. Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях. Порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17розділ X «Перехідні положення» ЗК України).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), видано громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) ОСОБА_2 , на підставі рішення Мелітопольської районної державної адміністрації від 05.03.2002 року, № 115, належало право на земельну частку (пай) в КСП «Авангард» Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області розміром 4,23 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Сертифікат був зареєстрований 26.03.2002 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1210 /а.с.23/.

Отже, факт видачі сертифіката на ім`я ОСОБА_2 свідчить, що останню було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акта.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Однак, в теперішній час позивач немає можливості оформити своє право на спадщину, оскільки у неї відсутній документ, що підтверджує право на земельну частку (пай).

Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити у повному обсязі та визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розміром 4,23 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) від 26 березня 2002 року серії РН № 206867, виданого на підставі рішення Мелітопольської райдержадміністрації від 05 березня 2002 року № 115.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 58 Конституції України, ст. ст. 524, 525, 529, 534, 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1264, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 23, 76-81, 83, 89, 247, 258-264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Новобогданівської територіальної громади в особі Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, за участю третіх осіб Мелітопольської районної державної адміністрації, Мелітопольського управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі та м. Мелітополі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розміром 4,23 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) від 26 березня 2002 року серії РН № 206867, виданого на підставі рішення Мелітопольської райдержадміністрації від 05 березня 2002 року № 115.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач: Новобогданівська територіальна громада в особі Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, адреса місцезнаходження: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Новобогданівка, вул. Шевченка, буд. 90.

Третя особа: Мелітопольська районна державна адміністрація, адреса місцезнаходження: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Івана Алексєєва, буд. 5.

Третя особа: Мелітопольське управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі та м. Мелітополі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, адреса місцезнаходження: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бейбулатова, 11.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2020 року.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області : А.В. Сметаніна