справа № 366/1465/20
головуючий у суді І інстанції Ткаченко Ю.В.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мостової Г.І.,

суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Сердюк К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Релігійної громади парафії Різдва Пресвятої Богородиці Київської єпархії Української Православної Церкви смт. Іванків Іванківського району Київської області - адвоката Доброрез Олени Анатоліївни на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 14 липня 2020 року про відмову у відкритті провадження

у справі за позовом Релігійної громади парафії Різдва Пресвятої Богородиці Київської єпархії Української Православної Церкви смт. Іванків Іванківського району Київської області до Іванківської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення Іванківської селищної ради та визнання дій незаконними, -

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року Релігійна громада парафії Різдва Пресвятої Богородиці Київської єпархії Української Православної Церкви смт. Іванків Іванківського району Київської області (надалі по тексту - Релігійна громада ) звернулась до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Іванківської селищної ради, у якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Іванківської селищної ради «Про початок процедури набуття права комунальної власності на будівлю культової споруди за адресою смт. Іванків, вул. Толочина,96 » № VII-52-1575 від 04 липня 2019 року;

визнати протиправними дії Іванківської селищної ради стосовно подання оголошення до місцевої газети «Трибуна праці» від 26 липня 2019 року № 30 наступного змісту: «Іванківська селищна рада повідомляє про виявлення та взяття на облік безхазяйного нерухомого майна (будівлі культової споруди), що знаходиться в смт. Іванків, вул. Толочина, 96 ; можливі власники вказаного майна мають змогу протягом року з дня взяття на облік звернутися з підтверджуючими правовими документами до Іванківської селищної ради для зняття його з обліку як безхазяйного.»

відповідача надати вичерпні відповіді по суті окремо на кожне із наступних запитань, надавши копії відповідних письмових чи електронних доказів, що підтверджують відповідні обставини:

Чи здійснювала постійно діюча комісія з обстеження безхазяйної речі (майна) відумерлої спадщини перевірку факту наявності безхазяйного майна, що знаходиться в смт. Іванків, вул. Толочина, 96 , та збір підтверджуючих документів?

Чи направляла комісія запити до органів реєстрації актів громадянського стану, нотаріату, відділу Держземагентства у Іванківському районі, органів внутрішніх справ та інших з метою отримання документів, що підтверджують наявність безхазяйної речі, що знаходиться в смт. Іванків, вул. Толочина, 96 ?

Чи здійснювала комісія заходи щодо обстеження та забезпечення збереження будівлі храму, що знаходиться в смт. Іванків, вул. Толочина, 96 ?

Чи складався акт обстеження будівлі, що знаходиться в смт. Іванків, вул. Толочина, 96 , за встановленою формою?

Чи визначалася особа, відповідальна за збереження майна, що знаходиться в смт. Іванків, вул. Толочина, 96 , з відповідною відміткою в Акті обстеження?

Чи надсилала комісія Реєстраційній службі Іванківського районного управління юстиції письмове повідомлення про необхідність взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, що знаходиться в смт. Іванків, вул. Толочина, 96 ?

Якщо комісія надсилала Реєстраційній службі Іванківського районного управління юстиції письмове повідомлення про необхідність взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, що знаходиться в смт. Іванків, вул. Толочина, 96 , то коли?

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 14 липня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за позовом Релігійної громади парафії Різдва Пресвятої Богородиці Київської єпархії Української Православної Церкви смт. Іванків Іванківського району Київської області.

Свої висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що орган місцевого самоврядування у вказаних правових відносинах є суб`єктом владних повноважень, тому у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС.

Враховуючи суб`єктний склад учасників справи, характер правовідносин, що склались між ними, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та має бути вирішений адміністративним судом.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник Релігійної громади - адвокат Доброрез Олена Анатоліївна подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 14 липня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала необґрунтована та прийнята з порушенням норм процесуального права.

Позивач звертався до Київського окружного адміністративного суду з цим позовом, однак суд ухвалою від 05 грудня 2019 року у справі № 320/6623/19 відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі, посилаючись на те, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Ця ухвала була оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду, однак суд апеляційної інстанції залишив апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі - без змін. Копія постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року була додана до позовної заяви, однак при розгляді справи Іванківським районним судом Київської області врахована не була.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції фактично позбавив позивача права на справедливий суд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також порушує частину 1 статті 55 Конституції України, яка передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Релігійна громада звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області від 04 липня 2019 року №VІІ-52-1575 «Про початок процедури набуття права комунальної власності на будівлю культової споруди за адресою смт. Іванків, вул. Толочина, 96 »;

визнати протиправними дії Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області стосовно подання оголошення до місцевої газети «Трибуна праці» від 26 липня 2019 року №30 наступного змісту: «Іванківська селищна рада повідомляє про виявлення та взяття на облік безхазяйного нерухомого майна (будівлі культової споруди), що знаходиться в смт. Іванків, вул. Толочина, 96 . Можливі власники вказаного майна мають змогу протягом року з дня взяття на облік звернутися з підтверджуючими правовими документами до Іванківської селищної ради для зняття його з обліку як безхазяйного».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі №320/6623/19 від 05 грудня 2019 року, постановлено відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Релігійної громади Парафії Різдва Пресвятої Богородиці Київської Єпархії Української Православної Церкви смт. Іванків Іванківського району Київської області до Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій.

Роз`яснити, що позивач має право звернутися до місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства із заявою в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (а.с. 60-63).

В ухвалі адміністративний суд зазначив, що пред`явлений позов жодним чином не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень, зокрема, з боку органу місцевого самоврядування - Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області. Спір за пред`явленим позовом має очевидний цивільно-правовий характер, оскільки виник з приводу права власності на нежитлову будівлю Православної церкви Різдва Пресвятої Богородиці, розташованої в смт. Іванків по вул. Толочина, 96 Київської області, на яку на підставі оскаржуваного рішення вирішено розпочати процедуру набуття права комунальної власності.

Предметом позову у цій справі є вимога про визнання протиправним та скасування рішення Іванківської селищної ради «Про початок процедури набуття права комунальної власності на будівлю культової споруди за адресою смт. Іванків, вул. Толочина, 96 » № VII-52-1575 від 04 липня 2019 року.

З оскаржуваного рішення Іванківської селищної ради від 04 липня 2019 року №VІІ-52-1575 вбачається, що цим рішенням з урахуванням вимог статті 335 ЦК України вирішено розпочати процедуру набуття права комунальної власності на будівлю культової споруди за адресою смт. Іванків, вул. Толочина, 96 .

Водночас, як вбачається з документів доданих до позовної заяви рішенням Виконавчого комітету Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області від 10 вересня 2002 року №254, яким визнано належність і право колективної власності на будівлю Православної церкви Різдва Пресвятої Богородиці, розташованої в смт. Іванків по вул. Толочина, 96 Київської області за Іванківською православною общиною Різдва Пресвятої Богородиці УПЦ, про що видано Свідоцтва про право власності на приміщення церкви від 15 січня 2003 року.

Правовідносини набуття права власності регулюються главою 24 Цивільного кодексу України, частини 1 та 2 статті 335 якого передбачають, що безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Таким чином, із самого визначення поняття «безхазяйна річ» слідує, що дана річ має бути такою, щодо якої право власності ніким не оспорюється.

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Іванківської селищної ради підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також, колегія апеляційного суду враховує те, що відповідно до частин 1,10 статті 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» N 987-XI від 23 квітня 1991 року релігійні організації мають право використовувати для своїх потреб будівлі і майно, що надаються їм на договірних засадах державними, громадськими організаціями або громадянами. Рішення державних органів з питань володіння та користування культовими будівлями і майном можуть бути оскаржені до суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Крім цього, відмовляючи у відкритті провадження у справі і в частині позовних вимог про визнання протиправними дії Іванківської селищної ради стосовно подання оголошення до місцевої газети «Трибуна праці» від 26 липня 2019 року № 30 та зобов`язання відповідача надати вичерпні відповіді по суті окремо на кожне із наведених запитань, суд першої інстанції також виходив з того, що такі вимоги також підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що Релігійна громада звертаючись до суду з позовом, заявляла вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Іванківської селищної ради, оскільки вказане рішення є незаконним і прийнятим з порушенням вимог статті 355 ЦК України. Всі інші позовні вимоги є похідними від зазначеної.

Отже, від вирішення питання про визнання протиправним та скасування рішення Іванківської селищної ради «Про початок процедури набуття права комунальної власності на будівлю культової споруди за адресою смт. Іванків, вул. Толочина,96 » № VII-52-1575 від 04 липня 2019 року залежить вирішення спору в іншій частині позовних вимог.

Вирішення за правилами різних видів судочинства такого спору порушуватиме принцип повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки дослідження одного і того ж предмета, а також одних і тих самих підстав позову здійснюватиметься судами різних юрисдикцій, що не гарантує дотримання принципу правової визначеності.

ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом (див.рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п.25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

Необхідно звернути увагу на: доступ юридичний і фактичний, зокрема, в контексті спорів між юрисдикціями. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. рішення «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) від 4 грудня 1995 року, серія A, № 333-Б, ст. 42, п. 36). Більш того, державна виконавча служба та обласна державна адміністрація не змогли вирішити конфлікт між релігійними конфесіями та не могли допомогти релігійній громаді заявника вирішити спір з іншою релігійною організацією щодо використання церковної будівлі у селі Сосулівка, де була тільки одна культова будівля. […] Це призвело до ситуації, коли релігійна організація заявника була змушена звернутися за судовим захистом своїх прав, проте безуспішно.

ЄСПЛ вважає, що така ситуація прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яка гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції. Відповідно мало місце порушення цього положення (рішення у справі «Церква села Сосулівка проти України» (Tserkva Sela Sosulivka v. Ukraine) від 28 лютого 2008 року, заява № 37878/02).

За викладених обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та належить до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до частини 4 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Релігійної громади парафії Різдва Пресвятої Богородиці Київської єпархії Української Православної Церкви смт. Іванків Іванківського району Київської області - адвоката Доброрез Олени Анатоліївни задовольнити.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 14 липня 2020 року скасувати, цивільну справу направити до Іванківського районного суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 05 листопада 2020 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді В.М. Волошина

Т.А. Слюсар