УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви

06 листопада 2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які можуть отримати статус відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", Уповноважений Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Надра", предмет майбутнього спору: про застосування наслідків нікчемності правочину,

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Надра" про застосування наслідків нікчемності правочину. Просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом встановлення ТОВ "Фінансова Компанія "Дніпрофінансгруп" заборони на вчинення дій із продажу іпотечного майна квартири загальною площею 58,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим, що між ПАТ КБ "Надра" та нею укладено кредитний договір №804/6/12/2007/840к/2848 від 24.12.2007 року, за яким банк надав їй кредит в сумі 84799,40 доларів США, в порядку та на умовах визначених договором за програмою Іпотечний конструктор. Зобов`язання за кредитним договором були забезпечені іпотекою - договір іпотеки №804/6/12/2007/840к/2848 від 24.12.2007 р., за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку квартиру загальною площею 58,9 кв.м, що знаходиться заадресою: АДРЕСА_1 . У вересня 2020 року ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" поставила її до відома, про те, що між товариством та ПАТ КБ "Надра" 21.07.2020 року укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги №GL48N718070_1_4 за кредитним договором №804/6/12/2007/840к/2848 від 24.12.2007 р. Так, Товариство зауважило, що має намір звернути стягнення на іпотечне майно. Вважає укладений між ПАТ КБ "Надра" та ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" від 21.07.2020 р. договір про відступлення права вимоги нікчемним, оскільки прийнятий без дотримання п. 1 ст. 203 ЦК України, тощо. Вказує, що оскільки ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" вже заявило про свій намір вчинити процедури звернення стягнення на іпотечне майно шляхом його продажу будь-якій особі покупцю, від свого імені, без її згоди, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду, в разі задоволення позову, тобто стане неможливим застосування наслідків нікчемності правочину, у випадку продажу іпотечного майна третій особі.

Заява відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

У заяві заявниця зазначає, що необхідність застосування заходів забезпечення позову обґрунтовано тим, що предметом майбутнього позову є, вимога про визнання недійним правочинів, відносно яких іпотечне зобов`язання є похідним, однак протягом розгляду справи відповідач може відчужити предмет іпотеки, що ускладнить виконання рішення суду, утруднить поновлення її порушених прав.

При цьому, заявник вказує на те, що у вимозі від вересня 2020 р. ТОВ «ФК "Дніпрофінансгруп" повідомила її про те, що має намір реалізувати предмет іпотеки. Вважала, що вказане більш ніж імовірно. При відчуженні нерухомого майна наступному власнику, переоформленні права власності - спосіб захисту не буде ефективним та не зможе поновити порушене право. У цьому разі визнання недійсними правочинів відповідачів не призведе до відновлення прав позивача.

Положенням статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право на продаж предмету іпотеки.

Посилання у заяві на можливість відчуження новим іпотекодержателем майна, що унеможливить виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, адже між сторонами виникли договірні зобов`язання, згідно яких новий іпотекодержатель вправі здійснювати дії щодо продажу предмета іпотеки, тому відсутні підстави для задоволення заяв про забезпечення позову.

Відсутність спору щодо спірного нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 свідчить про те, що такий вид забезпечення позову, що забезпечує фактично заборону відчуження квартири не відповідає обсягу позовних вимог.

Викладені заявником обставини у заяві свідчать, що предметом майбутнього спору буде лише виключно договірно-правові відносини стосовно договорів купівлі-продажу прав вимоги, а не квартира, відносно якої вона просить заборонити вчинення дій щодо продажу.

Суд вважає, що заявниця належними та допустимими доказами не довела, що у разі невжиття заходів забезпечення позову можуть бути порушені її права або буде існувати реальна загроза їх порушення. Вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо продажу квартири не є спірмірними із майбутніми заявленими позовними вимогами. При цьому суд враховує, що у цій справі доцільно також брати до уваги інтереси не тільки заявниці, а й відповідача, які згідно з договорами набув прав іпотекодержателя, права якогого можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, суд вважає недоведеним наявність обґрунтованих ризиків, співмірність обраних засобів забезпечення позову майбутнім позовним вимогам, внаслідок чого дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та підписана суддею 06 листопада 2020 року.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які можуть отримати статус відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", Уповноважений Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Надра", предмет майбутнього спору: про застосування наслідків нікчемності правочину - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Апеляційна скаргана ухвалу суду подається до Херсонського апеляційного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області, а матеріали справи витребовються та надсилаються за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

СуддяО. В. Ус