Справа № 473/3535/20
УХВАЛА

іменем України

"09" листопада 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ціліциної О.В., заявниці ОСОБА_1 , державного виконавця Кирилова Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирилова Юрія Сергійовича,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця в якій вказувала, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 14 311,79 грн. заборгованості за кредитним договором, 243,60 грн. судового збору та 220 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі рішення 10 червня 2015 року стягувачу було видано три виконавчі листи, які були пред`явлені для примусового виконання до Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області (правонаступником якого є Вознесенський МРВ ДВС ПМРУ МЮ (м. Одеса)).

В межах виконавчих проваджень №48275183, №48275124, №48275238 з виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року постановами державного виконавця Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Кирилова Ю.С. від 31 липня 2015 року та від 06 серпня 2015 року на все майно боржника накладено арешти.

Постановами старшого державного виконавця Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Кирилова Ю.С. від 23 червня 2016 року та від 30 червня 2016 року виконавчі провадження №48275183, №48275124, №48275238 було закінчено у зв`язку з повним виконанням вимог виконавчих документів.

Незважаючи на те, що судове рішення про стягнення заборгованості виконане боржником в повному обсязі, а також на те, що ОСОБА_1 повністю сплатила виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, виконавець не вчинив необхідні дії щодо припинення чинності арештів майна боржника.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського МРВ ДВС ПМРУ МЮ Кирилова Ю.С. в частині не зняття арештів з усього майна боржника та зобов`язати його зняти вказані арешти, а також поновити пропущений строк на звернення до суду зі скаргою (обґрунтовуючи заяву наявністю поважних причин).

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 свою скаргу підтримала у повному обсязі.

Головний державний виконавець Вознесенського МРВ ДВС ПМРУ МЮ Кирилов Ю.С. в судовому засіданні проти задоволення скарги ОСОБА_1 в частині визнання незаконною бездіяльності державного виконавця заперечував, вказуючи на те, що до 27 липня 2020 року не було жодних підстав для припинення чинності арештів, оскільки, незважаючи на повне виконання боржником вимог виконавчих документів про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, останньою не було сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. На час сплати вказаних витрат (27 липня 2020 року) виконавчі провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат закінчені та знищені у зв`язку із закінченням передбачених законом строків їх зберігання, що унеможливлювало самостійне вирішення виконавцем вказаного питання. В іншій частині проти задоволення скарги державний виконавець не заперечував.

Представник стягувача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення заявниці ОСОБА_1 , державного виконавця Кирилова Ю.С., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 14 311,79 грн. заборгованості за кредитним договором, 243,60 грн. судового збору та 220 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі рішення 10 червня 2015 року стягувачу було видано три виконавчі листи, які були пред`явлені для примусового виконання до Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області (правонаступником якого є Вознесенський МРВ ДВС ПМРУ МЮ (м. Одеса)).

В межах виконавчих проваджень №48275183, №48275124, №48275238 з виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року постановами державного виконавця Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Кирилова Ю.С. від 31 липня 2015 року та від 06 серпня 2015 року на все майно боржника накладено арешти.

Постановами старшого державного виконавця Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Кирилова Ю.С. від 23 червня 2016 року та від 30 червня 2016 року виконавчі провадження №48275183, №48275124, №48275238 було закінчено у зв`язку з повним виконанням вимог виконавчих документів. Цими ж постановами припинено чинність арештів.

Як вбачається з пояснень учасників справи, 27 липня 2020 року ОСОБА_1 також повністю сплатила виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Проте, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 76-77), виконавцем не вчинено необхідних практичних дій щодо припинення чинності арештів майна боржника, записи щодо арештів майна в межах виконавчих проваджень №48275124, №48275238 (на підставі постанов державного виконавця від 31 липня 2015 року та від 06 серпня 2015 року) залишаються чинними.

Аналізуючи доводи учасників справи, суд виходить з наступного.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 52, ч.ч. 1-4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час накладення арешту) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Згідно п. 8 ч. 1, ч. 3 ст. 49, ч.ч. 1-3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Водночас, згідно ч. 9 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час сплати заявницею виконавчого збору та витрат виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника, накладеного в межах такого виконавчого провадження (крім випадків нестягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, а також інших випадків).

З матеріалів справи вбачається, що рішення про стягнення заборгованості виконане боржником в повному обсязі. Також ОСОБА_1 повністю сплатила виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, проте виконавець не вчинив необхідні, передбачені законом дії щодо припинення чинності арештів майна боржника (виключення відповідних записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

За встановлених обставин, бездіяльність державного виконавця Кирилова Ю.С. не відповідає вимогам закону, а його твердження про неможливість вчинення відповідних дій у зв`язку із закінченням строків зберігання виконавчих проваджень та їх знищенням жодним чином не впливають на обґрунтованість вимог заявниці.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ст. 453 ЦПК України).

Суд вважає, що ОСОБА_1 обрано належний, передбачений законом спосіб поновлення своїх прав з врахуванням висновків, висловлених Верховним Судом в постанові від 22 квітня 2020 року у справі №544/394/18.

Також, суд вважає необхідним поновити заявниці строк на звернення зі скаргою до суду, оскільки визнає причини його пропуску поважними ( ОСОБА_1 після сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження тривалий час намагалася вирішити питання щодо зняття арештів шляхом звернення до державного виконавця, а в подальшому до суду шляхом подачі позову про зняття арешту з майна, який в подальшому було залишено без розгляду (07 жовтня 2020 року)).

За встановлених обставин, скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-260, 449-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирилова Юрія Сергійовича.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирилова Юрія Сергійовича задовольнити повністю.

Визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирилова Юрія Сергійовича щодо незняття арештів з майна ОСОБА_1 .

Зобов`язати головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирилова Юрія Сергійовича зняти арешти з майна ОСОБА_1 , що накладені:

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 31 липня 2015 року, винесеною державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області Кириловим Юрієм Сергійовичем в межах здійснення виконавчого провадження №48275183 з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором (номер запису про обтяження 10637696 від 31 липня 2015 року, реєстратор: Соколенко Діана Володимирівна, Вознесенське міськрайонне управління юстиції Миколаївської області);

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 06 серпня 2015 року, винесеною державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області Кириловим Юрієм Сергійовичем в межах здійснення виконавчого провадження №48275238 з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором (номер запису про обтяження 10927202 від 26 серпня 2015 року, реєстратор: Кришко Євген Олександрович, Братське районне управління юстиції Миколаївської області).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. В. Вуїв