Справа № 2-204/11
Провадження № 8/346/2/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року по справі №2-204/11 за позовом ОСОБА_2 до Коломийської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа відділ Держкомзему у м. Коломия про визнання недійсними рішень і державних актів на право приватної власності на землю та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради , ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень сесії Коломийської міської ради, за нововиявленими обставинами в частині відмови йому, заявнику в позові .

Вимоги заяви мотивує тим, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до нього, ОСОБА_1 та Коломийської міської ради, та визнано недійсними Державні акти на право приватної власності на землю, видані йому на підставі рішення сесії Коломийської міської ради №1127- 26/2008 від 26 березня 2008 року площею 0,0677 га і 0,0523 га для ведення садівництва, які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею за №62, № 63; та № 36, виданого на підставі рішення цієї ж ради №874-22/2007 від 28.11.2007 року про надання йому у власність 0,0100га землі для будівництва та обслуговування гаража. Вказує, що цим же рішенням йому, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Коломийської міської ради та ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень сесії Коломийської міської ради №324 від 29.11.2006 року та № 2037-40/2009 від 20.05.2009 року.

Рішенням Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2013 року рішення Коломийського міськрайонного суду в частині часткового задоволення позову ОСОБА_2 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення , котрим позов Лютої задоволено частково визнано недійсним та скасовано п. 1 № п/п.1 рішення сесії Коломийської міської ради №1127-26//2008 від 26 березня 2008 року в частині передачі йому, ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку розміром 0,12га для ведення садівництва, яка розміщена по АДРЕСА_1 та визнано недійсними Державні акти на право приватної власності на землю видані йому на підставі рішення сесії Коломийської міської ради №1127-26//2008 від 26 березня 2008 року площею 0,0677га та 0,0523га для ведення садівництва, які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею за №62 і №3, які розміщені по АДРЕСА_1 . В решті позову відмовлено. В решті рішення Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року залишено без змін.

Вказує, що задовольняючи частково позов ОСОБА_2 та відмовляючи в позові йому, заявнику, суди виходили з того, що площі земельної ділянки, наданої йому накладаються на земельну ділянку розміром 92,21 м.кв. надану в оренду ОСОБА_2 , чим порушено її право.

Зазначає, що його доводів про незаконність рішення міської ради № 324 від 29.11.2006 року суди до уваги не взяли та відмовили йому в позові.

Коломийський міськрайонний суд виходив з того, що надаючи ОСОБА_2 в оренду земельну ділянку площею 92,21 кв.м. із земель запасу міської ради, його, ОСОБА_1 право власності чи право користування земельною ділянкою не порушено.

Зазначає, що після вступу в законну силу рішення Апеляційного суду від 21.02.2013 року, а відповідно і рішення Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.І.ст. 366 КК України на підставі ст.. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрите на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Даною ухвалою суду встановлено факт підробки документа, який є невід`ємною частиною договору оренди землі (п.45/3 цього договору), а саме Акту установлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі (по земельній ділянці наданій в оренду ОСОБА_2 ), де в графі «представники суміжних землекористувачів - ОСОБА_5 (попередній землекористувач, у якої придбано будинок) підпис виконано не ОСОБА_6 , а іншою особою.

Вказує, що на час ухвалення судового рішення не була відома та обставина, що земельна ділянка передана в оренду ОСОБА_2 з порушенням вимог закону - без погодження меж із суміжнім землекористувачем, що було підставою для визнання рішення Коломийської міської ради щодо видачі дозволу на складання проекту землеустрою та рішення затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки площею 92,21 кв.м. їй в оренду - незаконними, а, відповідно і підставою для відмови в позові ОСОБА_7 до нього. А тому відкрилися істотні обставини, які не були і не могли бути відомі на час розгляду справи. Так як ухвала Коломийського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року набрала законної сили 19 жовтня 2018 року, то строки подання заяви про перегляд рішення обчислюються з 19 жовтня 2018 року.

Просить суд вказане рішення Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2012року в частині відмови йому, ОСОБА_1 в позові скасувати за нововиявленими обставинами та призначити справу до нового розгляду.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав повторно до суду клопотання про відкладення розгляду справи

Позивач ОСОБА_2 подала до суду зяву в котрій зазначила, що у заяві ОСОБА_1 не наведено жодного переконливого доказу як ухвала Коломийського міськрайонного суду від 11.10.2018 року впливає на рішення суду, яке просить переглянути ОСОБА_8 . Зазначає, що дана справа за заявою ОСОБА_8 вже розглядалась апеляційним судом (ухвала від 21.12.2018 ) та Верховним судом (ухвала 13.02.2019 ) , якими відмовлено в задоволенні заяви про перегляд справи за ново виявленими обставинами. Просить відмовити у задоволенні заяви про перегляд рішення Коломийського міськрайонного суду , справу розглянути у її відсутності

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином

Заявник ОСОБА_1 не зявлявся у судові засідання, зокрема 14 травня 2019 року клопотав про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням у Польщу(а.с.210-215), 08 липня 2019 року клопотав про відкладення у зв`язку з тим, що перебуває за кордоном (а.с.224, 227-228 ; 08 жовтня 2019 року просив відкласти розгляд справи у зв язку з перебуванням у Польщі на роботі(Т.4 а.с. 2), 28 листопада 2019 року долучено клопотання від представника про відкладення розгляду справи у зв"язку з перебуванням ОСОБА_1 на роботі у Польщі (Т.4 а.с.15-19), 06 лютого 2020 року аналогічне клопотання від представника (Т.4 а.с.30-34),18 березня 2020 року, 24 квітня 2020 року ОСОБА_1 клопотав про відкладенння розгляду справи у зв"язку з перебуванням на роботі у Польщі(Т.4 а.с.53-56), 01 червня 2020 року, 25 червня 2020 року,23 липня 2020 року , 01 жовтня 2020 року,04 листопада 2020 року ОСОБА_8 клопотав про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що перебуває закордоном , працює в Польщі . (Т4 а.с.60-64, 68-72,78-82,87,96).

Суд, керуючись процесуальними нормами щодо строків розгляду справи даної категорії в суді, вважає, що заявник та/або його представник ( по довіреності ОСОБА_9 ) не був позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні, зокрема у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів ,відповідно до частини 4 статті 212 ЦПК України, проте не скористався своїм правом, а тому розцінює його постійні клопотання про відкладення розгляду спраив як зловживання процесуальними правами та вважає, що слід розглянути дану заяву у відсутності заявника ОСОБА_10 .

Суд з`ясувавши обставини справи та перевіривши доводи заяви, доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1-2 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, враховуючи вимоги законодавства, суд виходить з того, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року позов ОСОБА_2 до Коломийської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа: Відділ Держкомзему у м. Коломия Івано-Франківської області про визнання недійсним рішення Коломийської міської ради і Державного акту на право приватної власності на землю та зустрічний позов ОСОБА_1 до Коломийської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними і скасування п.п. 10 п.1 рішення Коломийської міської ради за № 324 від 29.11.2006 року та рішення за № 2037-40/2009 від 20.05.2009 року, задоволено частково та визнано недійсним Державні акти на право приватної власності на землю, видані на ім`я ОСОБА_1 на підставі рішення Коломийської міської ради від 26 березня 2008 року № 1127-26/2008 для ведення садівництва площею 0,0677 га, 0,0523 га, що зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 63, № 62 та Державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім`я ОСОБА_1 на підставі рішення Коломийської міської ради від 28 листопада 2007 р. № 874-22/2007 для будівництва та обслуговування гаража площею 0,0100 га, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 36, а в решті позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Коломийської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними і скасування п.п. 10 п.1 рішення Коломийської міської ради за № 324 від 29.11.2006 року та рішення за № 2037-40/2009 від 20.05.2009 року відмовлено. (Т.2 а.с.238-245)

Рішенням Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2013 року рішення Коломийського міськрайонного суду в частині часткового задоволення позову ОСОБА_2 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення , котрим позов Лютої задоволено частково, визнано недійсним та скасовано п. 1 № п/п.1 рішення сесії Коломийської міської ради №1127-26//2008 від 26 березня 2008 року в частині передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку розміром 0,12га для ведення садівництва, яка розміщена по АДРЕСА_1 та визнано недійсними Державні акти на право приватної власності на землю видані ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Коломийської міської ради №1127-26//2008 від 26 березня 2008 року площею 0,0677га та 0,0523га для ведення садівництва, які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею за №62 і №3, які розміщені по АДРЕСА_1 . В решті позову відмовлено, а в решті рішення Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року залишено без змін.(т.3 а.с.57-62)

Заявник долучив до матеріалів заяви та посилається на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року, котрою ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 366 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього закрито(Т.3 а.с.78-80), та вказує , що даною ухвалою встановлено факт підробки документа, який є невід ємною частиною договору оренди землі (п.45/3 цього договору), а саме Акту встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, тобто, що після вступу в законну силу рішення суду встановлено істостні обставини, які не були і не могли бути відомі на час розгляду справи.

Суд з твердженнями заявника не погоджується, оскільки вважає, що підстави для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні п.п.1,2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Суд зазначає, що акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі по земельній ділянці наданій в оренду ОСОБА_2 (Т. 2, а.с.34), який був підписаний не суміжним землекористувачем ОСОБА_6 , що встановлено ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року на котру посилається заявник як на нововиявлену обставину, не спростовує висновків суду щодо законності надання ОСОБА_11 в оренду спірної земельної ділянки та не є істотною обставиною, яка може вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №581/1039/15-ц, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необовязкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Однак, з цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулось. З наведеного випливає, що у разі виникнення спору з приводу підписання такого акта або підписання акта неповноважною особою або невідповідності акта вимогам, встановленим до офіційного документа (відсутність дати та місця його складення, реєстрації), що має місце в даному випадку (Т2, а.с.34), не є підставою для того, щоб вважати незаконним прийняте рішення про приватизацію земельної ділянки чи передачу її в оренду.

Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні виготовленої технічної документації за умови, якщо при цьому не будуть порушені чиїсь права чи законні інтереси.

При ухваленні рішення в даній справі Коломийським міськрайонним судом не було встановлено, що при передачі в оренду земельної ділянки ОСОБА_12 права ОСОБА_8 на землю були порушені, та згадана ухвала Коломийського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року не змінює такого висновку.

Рішеннями Європейського суду з прав людини встановлена неможливість скасування судових рішень, які набрали чинності, з непередбачених законом підстав або з підстав, які завуальовані під такі, що регламентовані законодавством.

У відповідності до ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, 1950 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право на поновлення розгляду у справі, в якій винесено остаточне рішення (справи: Козак проти України; Кучеренко проти України та інші).

Як вбачається з матеріалів справи, усі обставини щодо обґрунтованості чи необґрунтованості ухвалення рішення суду і покладених у його основу доказів, були предметом дослідження судів двох інстанцій і їм була надана відповідна правова оцінка. Фактично, вимоги заявника зводяться до того, щоб поставити під сумнів рішення суду, яке вступило в законну силу і подавши таку заяву, намагається ще раз переглянути судове рішення, після того, як воно було предметом розгляду в апеляційній інстантанції, що суперечить практиці Європейського суду.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень тазастосування практики Європейського суду з правлюдини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як наголосив Європейський Суд з прав людини у справі "Пономарьов прти України" від 03 квітня 2008 року «право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципуres judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення»(п.40 мотивувальної частини зазначеного рішення).

У справі "Совтрансавто -Холдинг прити України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що «одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів. Судова система, в якій існувала процедура внесення протесту, а відтак можливість неодноразового скасування остаточного судового рішення, як це було встановлено у цій справі, не відповідає як така принципу правової певності, який становить один з основних елементів верховенства права в сенсі статті 6 § 1 Конвенції»( пункт 72,77 мотивувальної частини рішення від 06.11.2002року ).

Відтак, викладене заявником обґрунтування для перегляду рішення Коломийського міськрайонного суду від 19.12.2012 року не містить жодних ознак нововиявлених обставин і не може бути підставою для задоволення заяви.

Як зазначено в ст. 429 ЦПК УКраїни за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити вказане судове рішення в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247 ч.2, 423-429 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року відмовити, та залишити рішення суду в силі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Беркещук Б. Б.