Справа № 368/497/20
Рішення

Іменем України

"26" жовтня 2020 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого - судді Закаблук О.В.

При секретарі - Балацька В.В.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В :

26.10.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в прохальній частині якого позивач просив суд винести рішення, на підставі якого:

- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_5 право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 54,3 кв. м., житлова площа 30,1 кв. м., допоміжна площа 24,2 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (прибудова під літ. а, сарай під літ. Б, ганок під літ. N), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами та нормами права:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_5 згідно записів в погосподарській книзі Горохуватської сільської ради належав житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, після смерті ОСОБА_5 залишився вищезазначений житловий будинок.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

22.10.2001 р. ОСОБА_5 було складно заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Горохуватської сільської ради Єфимищ В.П. та зареєстрований в реєстрі за №41.

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_5 зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповів ОСОБА_1 (далі-Позивач).

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ч. 3 ст. 1266 Цивільного кодексу України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 , крім Позивача як спадкоємця за заповітом, із спадкоємців за законом за право представлення залишились його племінники, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , тобто Відповідачі.

Інших спадкоємців за законом, в тому числі і спадкоємців першої черги, не залишилось. Дружини та дітей у померлого ОСОБА_5 не було.

Позивач прийняв спадщину ОСОБА_5 шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Мозгового Є.В., що підтверджується витягом із спадкового реєстру, відповіддю нотаріуса та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 спадщини померлого ОСОБА_5 не приймали та не заперечують проти успадкування її лише Позивачем.

Оскільки інших спадкоємців за законом після ОСОБА_5 не залишилось, Відповідачі спадщини не приймали, Позивачу згідно заповіту від 22.10.2001 р. спадкодавець заповів все майно, Позивач як спадкоємець за заповітом має право на успадкування житлового будинку ОСОБА_5 .

Після прийняття спадщини, з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину на весь спадковий будинок, Позивач звернувся до приватного нотаріуса, який попросив Позивача надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на ім`я ОСОБА_5 .

На вимогу нотаріуса Позивач не змогла надати правовстановлюючий документ на будинок, оскільки такий документ за життя ОСОБА_5 не був виготовлений та отриманий, а також право власності не було зареєстровано. Тому нотаріус відмовив Позивачу в оформленні свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ.

В зв`язку з чим, приватним нотаріусом було рекомендовано Позивачу звернутись до суду щодо визнання за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_5 .

Отже, за умов відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на житловий будинок за ОСОБА_5 , Позивач не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевказане та керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України №6 від 30.05.2007 р. «Про судову практику у справах про спадкування», Постановою Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», ст. ст. 328, 392, 1223, 1261, 1267, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, - позивач просить суд винести рішення, на підставі якого задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині його позовної заяви.

14.05.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В.

09.07.2020 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято рішення про проведення слухання справи в загальному провадженні, призначено справу до підготовчого судового розгляду на 14 год. 00 хв. 17.07.2020 року.

17.07.2020 року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання по даній справі, по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу, згідно якої закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 21.09.2020 року.

21.09.2020 року слухання справи відкладено на 09 год. 00 хв. 26.10.2020 року в зв`язку з неявкою в судове засідання учасників процесу.

В судове засідання, яке відбулося 26.10.2020 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 26.10.2020 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач просить суд слухати справу без її участі, позов визнає в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 26.10.2020 року, відповідач ОСОБА_3 не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява відповідача, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позов визнає в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 26.10.2020 року, відповідач ОСОБА_4 не з`явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач просить суд слухати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Проте, згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно, враховуючи місце розташування нерухомого майна, - житлового будинку з надвірними спорудами і будівлями, (розміщені за адресою: АДРЕСА_2 ), та положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України, так як в даному випадку має місце виключна підсудність, тобто, спір має слухатися виключно по місцю розташування нерухомого майна.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права.

Позивачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець селище Миколаївка Широковського району Дніпропетровської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 23 квітня 2013 року Білоцерківським МВ Управління ДМС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідачами по даній справі є фізичні особи:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка місто Біла Церква Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 26 червня 2013 року Білоцерківським МВ Управління ДМС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Біла Церква Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий 12 липня 1996 року міським відділом № 1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Біла Церква Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий 10 листопада 1998 року Мінським відділом № 1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Спір у даній праві виник в зв`язку з отриманням спадщини, тобто, - даний спір врегульовано нормами ЦК України, що регулюють спадкове право, зокрема, спір в даній справі врегульовано положеннями книги шостої ЦК України, - «спадкове право».

Фактичні обставини справи, та застосування до них норм права.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець по даній справі, - ОСОБА_5 .

Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 , яке видане 06 січня 2017 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 75 років, про що 06 січня 2017 року складено відповідний актовий запис за № 30.

Місце смерті - Київської області, Україна.

За життя спадкодавцю ОСОБА_5 згідно записів в погосподарській книзі Горохуватської сільської ради належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, після смерті ОСОБА_5 залишився вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 ЦК України).

Відповідно, з 04.01.2017 року відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_5 .

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно, місцем відкриття спадщини є місто Біла Церква Київської області.

До складу спадкової маси, тобто, до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входить, зокрема, нерухоме майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як встановлено судом в судовому засіданні, спадкодавець ОСОБА_5 за життя, а саме, - 22.10.2001 року склав заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Горохуватської сільської ради Кагарлицького району Київської області Єфимищ В.П., зареєстровано в реєстрі за № 41, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в взагалі все те, що на день його смерті буде належати йому, і на що за законом матеиме право, заповів ОСОБА_1 , - позивачу по даній справі.

Інших спадкоємців за законом (1 - ої та п`ятої черги) після смерті ОСОБА_5 не залишилось, ружини та дітей у померлого ОСОБА_5 не було.

Залишилися лише спадкоємці за правом представлення, а саме, - племінники, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , - відповідачі по справі, проте, вони спадщини після померлого ОСОБА_5 не приймали, та не заперечують проти успадкування спадщини лише позивачем.

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину ОСОБА_5 шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Мозгового Є.В., що підтверджується витягом із спадкового реєстру, відповіддю нотаріуса та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.

Оскільки інших спадкоємців за законом після ОСОБА_5 не залишилось, Відповідачі спадщини не приймали, Позивачу згідно заповіту від 22.10.2001 р. спадкодавець заповів все майно, а тому Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом має право на успадкування житлового будинку, який залишився після смерті ОСОБА_5 .

Після прийняття спадщини, з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину на весь спадковий будинок, Позивач звернувся до приватного нотаріуса, який попросив Позивача надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на ім`я ОСОБА_5 .

На вимогу нотаріуса Позивач не зміг надати правовстановлюючий документ на будинок, оскільки такий документ за життя ОСОБА_5 не був виготовлений та отриманий, а також право власності не було зареєстровано. Тому нотаріус відмовив Позивачу в оформленні свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ.

В зв`язку з чим, приватним нотаріусом було рекомендовано Позивачу звернутись до суду щодо визнання за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_5

АДРЕСА_1 .

Отже, за умов відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на житловий будинок за ОСОБА_5 , Позивач не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладене, та необхідність звернення до суду для визнання права власності на спадкове майно у виді житлового будинку та господарських споруд, позивач по справі, - ОСОБА_1 звернувся до суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_6 з заявою про виготовлення технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок, та 06 березня 2020 року позивачем отримано технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, інвентаризаційна справа № 2336.

Відповідно, що стосується позивача ОСОБА_1 , та предмету позову, то в даному випадку слід застосувати положення ст.ст. 1268 ЦК України.

Так, згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Далі, згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, що стосується вирішення спору в частині визнання права власності на спадкове майно за позивачем ОСОБА_1 , то суд зазначає наступне.

Відповідно, позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса.

Оскільки, станом на час розгляду даної справи де - юре інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5 не залишилось, Позивач ОСОБА_1 , - як спадкоємець за заповітом, - має право на успадкування спадщини у виді житлового будинку та господарських будівель і споруд, які залишилися після смерті спадкодавця, - ОСОБА_5 .

Отже, за умов відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на житловий будинок за ОСОБА_5 , Позивач не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину весь житловий будинок та господарські будівлі і споруди, які розміщені за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, вбачається порушення спадкового права спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 (позивача по справі), яке повинно бути відновлене шляхом винесення судового рішення про визнання права власності на спадкове майно, зокрема, житловий будинок та господраські будівлі та споруди, які залишилися після спадкодавця, з огляду на наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексуУ країни спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ст. ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України №6 від 30.05.2007 р. «Про судову практику у справах про спадкування», Постановою Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», ст. ст. 328, 392, 1223, 1261, 1267, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 174 - 175, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем селище Миколаївка Широковського району Дніпропетровської області, громадянином України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 23 квітня 2013 року Білоцерківським МВ Управління ДМС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на наступне нерухоме майно:

- житловий будинок (загальна площа приміщень 54,3 кв. м., житлова площа 30,1 кв. м., допоміжна площа 24,2 кв. м.), -

- з надвірними спорудами та будівлями (прибудова під літ. а, сарай під літ. Б, ганок під літ. N), -

- що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , (технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, інвентаризаційна справа № 2336), яке за життя належали спадкодавцю, - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_9 , яке видане 06 січня 2017 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, яке належало спадкодавцю на момент його смерті.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.