Справа № 2-118/2001 Головуючий І інстанція - Савченко С.І.
Проваження № 4с/824/12/2020
У Х В А ЛА

іменем України

09 листопада 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Савченка С.І., розглянувши клопотання стягувача Фірми «Джі плюс Ейч Монтаж ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbH) про поновлення строку для подання скарги на постанову державного виконавця від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року стягувач Фірма «Джі плюс Ейч Монтаж ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbH) в особі її представника адвоката Каганець А.В. звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві перебував виконавчий лист № 2-118/2001, виданий 05 листопада 2001 року Апеляційним судом м.Києва про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Фірми «Джі плюс Ейч Монтаж ГмбХ» заборгованості у розмірі 6818943,70 грн. Постановою державного виконавця від 28 листопада 2007 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-118/2001 закінчене на підставі п.8 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про сплату заборгованості у повному розмірі. Вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною, оскільки була прийнята на підставі заяви директора ТОВ «Крок 2006» ОСОБА_1 , яка діяла начебто як повірена стягувача, і в якій йдеться про повне погашення заборгованості ДП «НАЕК«Енергоатом» перед стягувачем. Однак, довіреність стягувачем на ім`я ОСОБА_1 не видавалася і є підробленою, а отримані ТОВ «Крок 2006» кошти не можуть свідчити про належне виконання зобов`язання по погашенню боргу.

У скарзі стягувачем Фірмою «Джі плюс Ейч Монтаж ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbH) заявлене клопотання про поновлення строку для подання скарги на постанову державного виконавця від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження.

Клопотання мотивоване тим, що після відкриття виконавчого провадження у 2007 році стягувач Фірма «Джі плюс Ейч Монтаж ГмбХ» (G+H MONTAGE GmbH) очікував примусового виконання рішення Арбітражного суду м.Стокгольма, розуміючи, що примусове виконання судових рішень в Україні має низку складностей і часто затягується, а тому не здійснював щомісячний контроль. З часом із листа Служби безпеки України стягувач дізнався, що в Україні розслідується кримінальна справа у зв`язку із сплатою ДП «НАЕК «Енергоатом» суми боргу за виконавчим листом на користь удаваного представника стягувача. Було з`ясовано, що матеріали виконавчого провадження вилучені слідчим Служби

- 2 -

безпеки України згідно з протоколом виїмки від 16 грудня 2009 року, а пізніше передані до Головного слідчого управління МВС України, куди 04 жовтня 2010 року стягувач подав заяву про визнання його цивільним позивачем, у задоволенні якої було відмовлено. Після цього листа, Фірма «Джі плюс ейч Монтаж ГмбХ» через своїх представників неодноразово зверталась зі скаргами та з позовами. Зокрема, питання пов`язані з протиправністю постанови та бездіяльністю державних виконавців були предметом розгляду в судових справах: № 2а-2058/11/2670, № 2а-13341/12/2670, № 2а-9899/12/2670 та низці інших судових справ у 2017-2019 роках (№ 826/9609/17, № 4с/796/3/2017, № 761/35177/17).

Зазначає, що у вересні 2020 року набрав законної сили вирок, яким встановлено дійсні обставини, які мали місце у 2007 році та які можуть бути використані стягувачем для захисту порушених прав. Зокрема 29 вересня 2020 року на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень оприлюднено вирок Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 761/19733/13-к, яким встановлено, що директор ТОВ «Крок 2006» ОСОБА_1 є винною у підробці документів, що вона не була представником Фірми «Джі плюс ейч Монтаж ГмбХ», а Фірма не отримувала грошові кошти від ДП «НАЕК «Енергоатом», а тому у державного виконавця не було підстав для закриття виконавчого провадження. Вважає, що при вирішенні питання про поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця необхідно застосувати ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, зокрема справах «Делькорт проти Бельгії», «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «Терра Вонінген Б.В. проти Нідерландів», «Краска проти Швейцарії» та інші, які гарантують доступ до правосуддя.

У зв`язку із проведенням процедури ліквідації Апеляційного суду м.Києва матеріали цивільної справи № 2-118/2001 витребувані від ліквідаційної комісії і надійшли до суду 30 жовтня 2020 року.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно положень ч.3 ст.23 ЦПК України справи щодо визнання і надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на м.Київ, як судом першої інстанції, якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України.

Згідно ч.1 ст.448 ЦК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність державного виконнавця подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З огляду на те, що справа № 2-118/2001 розглянута Апеляційним судом м.Києва як судом першої інстанції, на підставі ухвали якого виданий виконавчий лист, то дана скарга підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 вересня 2018 року у справі № 442/2270/17-ц, від 20 вересня 2018 року у справі № 324/1018/17 і від 5 грудня 2018 року у справі № 422/2248/17) і подана до апеляційного суду з дотримання правил інстанційної юрисдикції.

Клопотання стягувача про поновлення строку для оскарження постанови державного виконавця розглядається судом без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч.3 ст.127 ЦПК України, згідно якої якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали скарги та матеріали цивільної справи № 2-118/2001, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для

- 3 -

поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 липня 2000 року Арбітражним судом м.Стокгольм (Швеція) ухвалено рішення про стягнення з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Фірми «Джі плюс Ейч Монтаж ГмбХ» 2787971 німецьких марок та 1 % за кожний місяць з цієї суми, починаючи з 01 січня 1996 року до дня здійснення платежу. Крім того, згідно з рішенням боржник зобов`язаний відшкодувати стягувачу витрати пов`язані з арбітражним процесом у розмірі 16490 німецьких марок, 12871 доларів США, 118500 шведських крон, 1000 євро та відповідні відсотки. Також за вказаним рішенням суду боржник зобов`язаний відшкодувати стягувачу гонорари арбітрів, а також сплатити витрати, вказані у рішенні, а саме: 100000 шведських крон, 1200 шведських крон, 60000 шведських крон та 25 %, 60000 шведських крон та 25 %, яку сторони несуть солідарно.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 05 листопада 2001 року частково задоволено клопотання представника Фірми «Джі плюс Ейч Монтаж ГмбХ» та дозволено виконання рішення Арбітражного суду у м.Стокгольм від 17 липня 2000 року на території України. Видано виконавчий лист про стягнення з боржника ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь стягувача Фірми «Джі плюс Ейч Монтаж ГмбХ» боргу в розмірі 2787971 німецьких марок та витрати пов`язані з арбітражним процесом 16490 німецьких марок, 12871 доларів США, 118500 шведських крон та 1000 євро. У задоволенні інших вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 26 березня 2002 року змінено спосіб виконання рішення арбітражного суду у м.Стокгольмі від 17 липня 2000 року. Видано виконавчий лист про стягнення суми боргу з боржника ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь стягувача Фірми «Джі плюс Ейч Монтаж ГмбХ» боргу в розмірі 6818943,70 грн.

27 січня 2003 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м.Києві відкрите виконавче провадження № 625/10 за виконавчим листом № 2-118, виданим 05 листопада 2001 року про стягнення з боржника ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь стягувача Фірми «Джі плюс Ейч Монтаж ГмбХ» боргу в розмірі 6818943,70 грн.

28 листопада 2007 року державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі п.8 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача в особі директора ТОВ «Крок 2006» Хмеленко О.А. про сплату боргу стягувачу у повному розмірі.

Також судом встановлено, що за фактом вчинення невстановленими особами ТОВ «Крок 2006» та ДП «НАЕК «Енергоатом» злочину, направленого на незаконне заволодіння коштами ДП «НАЕК «Енергоатом», за ч.5 ст.191 КК України була порушена кримінальна справа в ході розслідування якої матеріали виконавчого провадження № 625/10 вилучено на підставі постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 22 вересня 2009 року.

Відповідно до положень ст.449 ЦПК Українискаргу на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Отже, за змістом даної норми перебіг десятиденного строку оскарження дій чи рішень державного виконавця починається від дня, коли особа дізналася або мала можливість дізнатися про порушення її прав.

З матеріалів справи вбачається, що про наявність постанови державного виконавця

- 4 -

від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження і відповідно про порушення свого права стягувач дізнався ще у 2010 році, що стверджується отриманим ним листом Прокуратури м.Києва від 04 січня 2010 року № 05/3-11165-10, доданим до скарги, де міститься чітка та вичерпна інформація про дату та підстави винесення постанови державного виконавця.

Відповідно з цього ж часу стягувач мав можливість оскаржити постанову до суду.

Дана скарга подана у жовтні 2020 року, більш ніж через десять років, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку.

Подаючи скаргу, стягувач порушує питання про поновлення строку на оскарження постанови з посиланням на поважність причин його пропущення.

Згідно ч.2 ст.449 ЦПКУкраїни пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд вважає, що відсутні поважні причини пропуску встановленого законом десятиденного строку оскарження постанови, оскільки як вбачається з матеріалів справи, дізнавшись про наявність постанови про закінчення виконавчого провадження, стягувач Фірма «Джі плюс Ейч Монтаж ГмбХ» через своїх представників протягом 2011-2017 років неодноразово зверталася до суду зі скаргами та позовами щодо протиправності оскаржуваної постанови та бездіяльності державних виконавців, про що міститься інформація в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Зокрема, 01листопада 2010 року стягувач подав до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м.Києві скаргу щодо скасування незаконної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2007 року.

У лютому 2011 року стягувач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив поновити строк та визнати незаконною постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2007 року. Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 березня 2011 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного судувід 29 вересня 2011 року, адміністративний позов залишено без розглядуз огляду на пропущення позивачем десятиденного строку звернення до суду (справа № 2а-2058/11/2670).

У вересні 2012 року стягувач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив зобов'язати ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві розглянути по суті скаргу стягувача про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2007 року, подану ним01 листопада 2010 року до ВДВС, та зобов`язати Управління ДВС ГУЮ у м.Києві вжити до начальника ВДВС та державного виконавця заходи дисциплінарної відповідальності за грубе порушення своїх службових обов`зків. Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 06 листопада2012 року, яка набрала законної сили, адміністративний позов залишено без розглядуз огляду на пропуск позивачем строку звернення до суду та відсутністю поважних причин для його поновлення (справа № 2а-13341/12/2670).

У липні 2012 року стягувач звернувся до суду з адміністративним позовому якому просив зобов`язати начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві розглянути скаргу від 01 листопада 2010 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2007 року по суті та зобов`язати Управління ДВС ГУЮ у м.Києві вжити до начальника ВДВС та державного виконавця заходи дисциплінарної відповідальності за грубе порушення своїх службових обов`язків. Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 вересня 2014 року, яка набрала законної сили, адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язати ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києві розглянути по суті скаргу про скасування постанови про закінчення виконавчого

- 5 -

провадження від 28 листопада 2007 року, подану 01 листопада 2010 року, та надати відповідь відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». В решті адміністративного позову відмовлено (справа № 2а-9899/12/2670).

У серпні 2017 року стягувач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2007 року з примусового виконання виконавчого листа № 2/118 від 5 листопада 2001 року, виданого Апеляційним судом м.Києва. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року, залишеною без змін поставновою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року, рішення суду першої інстанції скасовано, а провадження закрите, оскільки спір між сторонами має розглядатися за правилами цивільного судочинства (справа № 826/9609/17).

У вересні 2017 року стягувач звернувся до Апеляційного суду м.Києва із скаргою, в якій просив скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 28 вересня 2017 року у прийнятті скарги відмовлено (справа № 2-118/2001, провадження № 4с/796/3/2017). Ухвала стягувачем не оскаржувалася.

У жовтні 2017 року стягувач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із скаргою, в якій просив поновити строк оскарження та скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 25 жовтня 2017 року поновлено стягувачу строк звернення із скаргою на рішення державного виконавця, як такий що пропущений з поважних причин, та призначено справу до розгляду. Проте, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 12 січня 2018 року скаргу стягувача залишено без розгляду відповідно до поданої ним заяви про залишення скарги без розгляду (справа № 761/35177/17).

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність поважних причин пропуску строку оскарження постанови державного виконавця від 28 листопада 2007 року станом на жовтень 2020 року і як наслідок відсутність передбачених законом підстав для його поновлення.

При цьому суд враховує, що стягувач Фірма «Джі плюс Ейч Монтаж ГмбХ» у повній мірі використав надане йому законом право на оскарження постанови державного виконавця від 28 листопада 2007 року. В тому числі, відповідно до діючого на той час законодавства звернувся із скаргою до Шевченківського районного суду м.Києва, який своєю ухвалою від 25 жовтня 2017 року поновив стягувачу строк оскарження та призначив справу до розгляду, однак за заявою стягувача залишив скаргу без розгляду.

Доводи стягувача, викладені у скарзі, щодо його права на поновлення строку оскарження постанови у зв`язку із набранням законної сили вироком Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 761/19733/13-к, яким ОСОБА_1 визнано винною у підробці документів щодо представництва стягувача, як і неотримання грошових коштів від ДП «НАЕК «Енергоатом», суд відхиляє як необгрунтовані.

Намагання скаржника пов`язати ухвалення вироку із наявністю підстав для поновлення строку оскарження постанови недоречні.

В даному випадку ухвалення судом вироку ніяким чином не впливає на позицію стягувача, яка полягає у тому, що директор ТОВ «Крок 2006» ОСОБА_1 не була його представником і ніяких коштів стягувач не отримував. Така позиція стягувача є послідовною, починаючи із 2010 року, коли стягувач дізнався про закінчення виконавчого провадження і почав оскаржувати постанову та інші дії державних виконавців.

Встановлення вироком суду обставин, які складають позицію стягувача і на які він

- 6 -

посилався в адміністративних позовах і скаргах, свідчить лише про те, що ці обставини є встановленими і не підлягають доказуванню при розгляді інших справ.

Водночас, наведені обставини щодо відсутності у ОСОБА_1 повноважень на представництво стягувача і неотримання ним коштів могли бути доведені при розгляді позовів та скарг на постанову державного виконавця від 28 листопада 2007 року будь-якими іншими засобами доказування, в тому числі висновками судових експертиз, банківськими виписками тощо і позиція стягувача не є новою чи обумовленою обставинами, встановленими вироком суду.

За таких обставин факт ухвалення вироку у кримінальній справі щодо заволодіння коштами ДП «НАЕК «Енергоатом» у кримінальній справі, яка порушена і розслідувалася ще із 2009 року, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку оскарження, оскільки не впливає і не змінює позиції стягувача по цьому питанню.

Це ж стосується доводів скарги про те, що окрім як оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі цього вироку у стягувача відсутні інші способи захистити своє порушене право, які необгрунтовані. Як вище вказувалося постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 вересня 2014 року (справа № 2а-9899/12/2670), яка набрала законної сили, зобов`язано ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві розглянути по суті скаргу про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2007 року, подану 01 листопада 2010 року, та надати відповідь відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Відсутність матеріалів виконавчого провадження не звільняє посадових осіб виконавчої служби від виконання цього судового рішення, яке є обов`язковим.

При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для оскарження з урахуванням доводів стягувача і відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч.4 ст.10 ЦПК Українисуд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людинияк джерела права.

Так згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий … розгляд його справи упродовж розумного строку … судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя, в тому числі щодо виконання судового рішення, як завершальній стадії судового розгляду. При цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у ст.6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії», рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають

- 7 -

вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року «Трух проти України»).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Аналіз наведених рішень ЄСПЛ свідчить про те, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує справедливий судовий розгляд не тільки позивачу (стягувачу), а й іншій стороні - відповідачу (боржнику).

Судом встановлено, що стягувач Фірма «Джі плюс Ейч Монтаж ГмбХ» просить поновити встановлений законом десятиденний строк для подання у жовтні 2020 року скарги на постанову державного виконавця від 28 листопада 2007 року, тобто строк на оскарження постанови винесеної тринадцять років тому.

При цьому про наявність даної постанови стягувач дізнався у 2010 році, близько десяти років тому і протягом 2011-2017 років неодноразово звертався до суду зі скаргами та адміністративними позовами щодо протиправності оскаржуваної постанови та бездіяльності державних виконавців.

За таких обставин відмова суду у поновленні строку оскарження, який встановлено законом у десять днів, для подання скарги через десять років з моменту коли стягувач дізнався про порушення свого права,грунтується на законі та переслідує легітимну мету, а також має розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами і поставленою метою та не суперечитьпринципу юридичної визначеності.

Згідно ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно ч.2 ст.126 ЦПК України документи подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку, відповідно до приписів ст.126 ЦПК України суд залишає скаргу стягувача без розгляду.

Керуючись ст.ст.126,127,448,449 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання стягувача Фірми «Джі плюс Ейч МОНТАЖ Гмбх» (G+H MONTAGE GmbH) про поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження відмовити.

Скаргу стягувача Фірми «Джі плюс Ейч МОНТАЖ Гмбх» (G+H MONTAGE GmbH) на постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві від 28 листопада 2007 року про закінчення виконавчого провадження залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів.Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Головуючий Савченко С.І.