Постанова

Іменем України

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 759/5175/20

провадження № 61-11551св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року у складі судді Горбенко Н. О., та постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року в складі колегії суддів: Рубан С. М., Заришняк Г. М., Мараєва Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст заявлених вимог

20 березня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що 20 березня 2020 року він подав до суду позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» (далі - ТОВ «Мегаінвест Сервіс»), ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко О. А., про визнання дій протиправними, скасування запису про реєстрацію права власності.

В обґрунтування зазначив, що з інформаційної довідки № 204113697 від 13 березня 2020 року дізнався, що належне йому майно - двокімнатна квартира, яка є предметом іпотеки та розташована за адресою: АДРЕСА_1 незаконно перереєстрована на ОСОБА_2 .

В подальшому йому стало відомо, що 21 лютого 2020 року на підставі договору про відступлення прав вимоги № GL3NO15248 від 21 лютого 2020 року за договором іпотеки був змінений іпотекодержатель на ТОВ «Мегаінвест Сервіс» та приватним нотаріусом Макаровою О. П. внесено зміни до рішення Державного реєстратора щодо реєстрації обтяжень від 21 лютого 2020 року, індексний номер 51271908, а саме, зазначено обтяжувачем - ТОВ «Мегаінвест Сервіс».

Згідно пункту 3.4. договору про відступлення прав вимоги № GL3NO15248 від 21 лютого 2020 року ТОВ «Мегаінвест Сервіс», як новий кредитор, був зобов`язаний повідомити боржника протягом п`яти днів з дня укладення договору про відступлення прав вимоги, але цього зроблено не було. Жодних повідомлень щодо зміни кредитора чи вимоги усунення порушень по кредитному договору позивач не отримував. Зазначив, що взагалі він не мав прострочок та заборгованості за кредитним договором № 014/ZB1A85/3/1 від 09 квітня 2012 року, при цьому його незаконно позбавили права власності на належну йому двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що у поданому позові оскаржуються протиправні дії ТОВ «Мегаінвест сервіс» та приватного нотаріуса Василенко О. А., які направлені на перереєстрацію права власності на спірну квартиру, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливими виконання рішення суду за даним позовом.

ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову:

накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ;

заборонити будь-яким особам та/або суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти/здійснювати будь-які реєстраційні дії та/або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових праві на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які дії з державної реєстрації прав щодо об`єкту нерухомості - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

заборонити будь-яким особам, у тому числі ТОВ «Мегаінвест Сервіс», вчинення будь-яких дій щодо розпорядження двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , у тому числі примусового виселення осіб, що зареєстровані у квартирі, входження у квартиру, вселення будь-яких інших осіб, надання будь-яким іншим особам право доступу, розпорядження та/або проживання чи користування вказаною квартирою.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Застосовано заходи забезпечення позову у вигляді:

- накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

- заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти будь які реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_1 , до розгляду справи по суті.

В задоволенні інших вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами у справі виник спір щодо прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . З`ясувавши обсяг позовних вимог, поведінку TOB «Мегаінвест Сервіс», яка підтверджує наявність обставин, що невжиття заходів забезпечення позову в цій справі може істотно утруднити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких заявник звернувся до суду, а також відповідність видів забезпечення позову позовним вимогам, суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість доводів заявника про наявність достатніх підстав для застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони вчиняти реєстраційні дії стосовно спірної квартири.

При відмові в задоволенні вимог заяви в частині заборони вчинення будь-яких дій щодо розпорядження спірною квартирою, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги є неконкретизованими.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскільки ОСОБА_1 звернувся з позовними вимогами про скасування запису про право власності за ОСОБА_2 на квартиру, яка належала ОСОБА_1 та була передана ним в іпотеку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2020 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, за підписом представника ОСОБА_3 , у якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що заявником не було надано жодного доказу необхідності забезпечення позову. Судом апеляційної інстанції не надано оцінки домислам заявника, не зазначено реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду та зазначено лише загальну фразу, як підставу для задоволення заяви.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що судові рішення оскаржуються лише в частині задоволених вимог заяви про забезпечення позову, а тому в іншій частині судові рішення не оскаржуються та в касаційному порядку не переглядаються.

Позиція інших учасників справи

У вересні 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до незаконного відчуження спірної квартири третім особам, незаконної реєстрації третіх осіб у спірній квартирі, передачі квартири в рахунок забезпечення зобов`язання, тощо. ОСОБА_2 жодним чином не обмежена в праві розпорядження спірною квартири, при цьому вона заявляє про безперешкодне володіння, користування та розпорядження нею.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2020 відкрито касаційне провадження у справі № 759/5175/20, витребувано справу з суду першої інстанції та вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).

У вересні 2020 року цивільна справа № 759/5175/20 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

У справі, що переглядається, позивач заявив вимоги про визнання дій протиправними та скасування запису про реєстрацію права власності.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для часткового задовлення заяви про забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення в оскарженій частині ухвалені з порушенням норм процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, судові рішення в оскарженій частині залишити без змін, а тому судовий збір покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборону органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти будь які реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат