Справа № 626/1765/16-ц
Провадження № 2/626/288/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

05.11.2020 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Гусара П.І.

за участі секретаря Івашкіної Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краснограді, в порядку спрощеного провадження, у відсутність сторін, цивільну справу за позовом ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

28.09.2016 року ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 40792,41 грн.

На обгрунтування позову позивач зазначив, що 15.01.2008 року між ПАТ КБ ПриватБанкта ОСОБА_1 був укладений договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 5200,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві про надання кредиту.

Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг».

ОСОБА_1 зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому договором та «Умовами та правилами надання банківських послуг», а у разі порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, він зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Свої зобов`язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2016 року складає 40792,41 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, і судові витрати по справі.

Заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 15.11.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволені, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача була стягнута заборгованість за кредитним договром б/н від 15.01.2008 року станом на 31.08.2016 року у сумі 40792,41 грн. і судові витрати у сумі 1378,00 грн.

25.02.2020 року представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення і заявою про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою судді від 02.03.2020 року було поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення і прийнято до розгляду заяву представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву від 14.09.2020 року, в якій позов визнав частково на суму заборгованості за тілом кредиту, в задоволенні інших вимог про стягнення відсотків, пені, неустойки просить відмовити, так як не був ознайомлений з порядком їх нарахування в момент укладання договору, а з «Умовами та правила надання банківських послуг в ПриватБанку», в яких передбачені відсотки за користування кредитом та неустойка і інші штрафні санкції, він не був ознайомлений і їх не підписував.
Також представник позивача ОСОБА_2 подав заяву від 05.11.2020 року в якій позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення тіла отриманих коштів в сумі 5195,47 грн., відсотки за користування коштами, пеню, штраф відповідач не визнає повністю, оскільки на нього поширюються гарантії та пільги, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Судові засідання просить проводити за відсутності позивача та його довірителя. Також заявив про застосування наслідків спливу позовної давності.
Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 15.01.2008 року ОСОБА_1 була підписана заява-анкета на отримання в ПАТ КБ «ПриватБанк» строкового кредиту у сумі 1329,6 грн. на строк 12 місяців, з 15.01.2008 року по 15.01.2009 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 32,58 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 221,6 грн. Позичальник зобов`язувався в свою чергу повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди і комісії, в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) (далі Умови) строки. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період з 10 по 15 число кожного місяця у сумі 150,82 грн., яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Базова процентна ставка за кредитом 3% на залишок заборгованості (а.с.7, 89).

При порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, він сплачує Банку пеню, розмір якої визначений у п.5.1 Умов за кожний день прострочки.

Відсоткова ставка за кредитом можен змінюватись в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п.3.3 Умов.

ОСОБА_1 в заяві підтвердив, що ознайомлений та згодний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ).

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2020-256 (а.с. 8-31).

Також банком надано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, яка підписана 15.01.2008 року відповідачем по справі в якій зазначив, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна» ознайомлений, відповідно до вказаної довідки базова відсоткова ставка, в місяць нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік та становить 3%, комісія за несвоєчасне погашення заборгованості, при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. 1% загальної суми заборгованості, але не менше 10,25 грн. (а.с. 88).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором станом на 31.08.2016 року становить 40792,41 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-6), яка складається з:

- заборгованості за кредитом в сумі 5195,47 грн.,

- заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 30228,25 грн.,

- заборгованості з пені і комісії за користування кредитом в сумі 2950,0 грн.,

- штрафу (фіксована частина) в сумі 500,0 грн.,

- штрафу (процентна складова) в сумі 1918,69 грн.

Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача і судові витрати по справі.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, проценти, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту, а також проценти відповідно до ст.625 ЦК України.

У Анкеті-заяві позичальника від 15.01.2008 року та Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду від 15.01.2008 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, пені і штрафів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2020-256, хоча договір був укладений в 2008 році.
Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2020-256, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15.01.2008 року шляхом підписання заяви-анкети.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що відсутні підстави про стягнення з відповідача нарахованих штрафів (фіксована частина) 500 грн. та (процентна складова) 1918,69 грн.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про доведеність факту неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору від 15.01.2008 року та наявність, у зв`язку із цим, заборгованості перед позивачем, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5195,47 грн., процентів за користування кредитом в сумі 30228,25 грн. та комісії в сумі 2950,00 грн.

Щодо застосування наслідків спливу позовної давності.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 15.01.2008 року вбачається, що відповідач останній платіж в рахунок погашення за кредитним договором здійснив 26.02.2014 року, що свідчить про переривання строків позовної давності, позивач звернувся до суду з позовом 28.09.2016 року, тобто в межах строків позовної давності.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Так, учасники АТО, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме:

-звільнення від сплати відсотків за користування кредитом;

-звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту.

Щодо звільнення від сплати відсотків за користування кредитом.

Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014 року) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копія витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини).

Щодо звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту.

Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014 року) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військово - зобов`язаного на військову службу, копія витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини.

Пільги з погашення основного боргу по кредитній заборгованості (тіла кредиту) та пільги зі сплати комісій по кредиту наразі чинним законодавством України не передбачені.

З наданої довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України виданої ОСОБА_1 10.07.2018 року вбачається, що він дійсно в період з 21.10.2017 року по 17.12.2017 року, з 18.12.2017 року по 25.02.2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі (районах) проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до розрахунку заборгованості позивача, заборгованість за кредитним договором нарахована станом на 31.08.2016 року, тобто ще до моменту призову відповідача, а отже в даному випадку пільги передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» застосуванню не підлягають.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, суд вважає, що позовні вимоги в розмірі заборгованості за кредитом в сумі 5195,47 грн. процентів в сумі 30228,25 грн., заборгованості з пені і комісії за користування кредитом в сумі 2950,00 грн. підлягають задоволенню, а разом 38373,72 грн., в іншій частині позову, необхідно відмовити.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 38373,72* 100 % / 40792,41 = 94,07%; 1378,0*94,07% / 100 % =1296,28 грн. Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1296,28 грн.

Керуючись ст.ст.4-5,12,76-83,259,263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського б.1Д, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 15.01.2008 року в сумі 38373 (тридцять вісім тисяч триста сімдесят три) грн. 72 коп. та судові витрати у розмірі 1296 (одна тисяча двісті дев`яносто шість) грн. 28 коп., а всього 39670 (тридцять дев`ять тисяч шістсот сімдесят) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд через Красноградський районний суд

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя