_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/221/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року

Київський районний суд у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

22.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту про те, що вона на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 073667, зареєстрованим 13.12.1999 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3019 є власницею двох земельних ділянок площею 0,0333 га в тому числі: земельна ділянка площею 0,0328 га для обслуговування житлового будинку, господарський споруд та земельна ділянка площею 0,0005 га для ведення особистого підсобного господарства.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що нею були укладені договори купівлі-продажу та дарування частин земельної ділянки, які були в неї у власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 073667, зареєстрованим 13.12.1999 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3019. В той же час, після укладення останніх договорів вона не отримала новий державний акт на остаточну площу, відповідні зміни до технічної документації не вносила, а відмітки нотаріусом про вчинення правочину до державного акту, за діючим на той час законодавством, були внесені тільки після трьох перших договорів (всього догорів було 4). Рішенням Державного земельного кадастру № РВ-020 від 22.06.2020 року вона отримала відмову у реєстрації технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) між земельної ділянки в натурі (на місцевості) у зв`язку з тим, що до складу технічної документації необхідно долучити рішення суду щодо встановлення факту належності гр. ОСОБА_1 земельних ділянок.

Ухвалою суду від 23.07.2020 року було відкрито провадження по справі.

У судове засідання представник заявника не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності, заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи до суду не з`явився, був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином. Подав до суду пояснення щодо вказаної заяви. З відповідних поясненням зацікавлена особа підтвердила обставини викладені в заяві про встановлення факту і будь-яких заперечень щодо відповідної заяви не вказала.

Дослідивши матеріали справи, які викладені у відповідних заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 була власником земельної ділянки площею 0,1005 га за адресою: АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 073667, зареєстрованим 13.12.1999 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3019, виданим на підставі рішення Одеської міської ради від 29.06.1999 року № 165-ХХІІІ, в тому числі: земельна ділянка площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку, господарських споруд, ділянка площею 0,0005 га для ведення особистого підсобного господарства. Відповідні обставини підтверджуються копією такого державного акту.

11.04.2001 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масаловим В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1611, заявниця подарувала частину своєї земельної ділянки площею 0,0416 га.

03.08.2002 року на підставі договору дарування земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 14391, заявниця продала частину своєї земельної ділянки площею 0,0116 га.

08.08.2002 року на підставі договору дарування земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 14935, заявниця подарувала частину своєї земельної ділянки площею 0,0037 га.

10.02.2007 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 724, заявниця продала частину своєї земельної ділянки площею 0,0103 га.

Таким чином, у власності ОСОБА_1 залишилася земельна ділянка загальною площею 0,0333 га в тому числі: земельна ділянка площею 0,0328 га для обслуговування житлового будинку, господарський споруд та земельна ділянка площею 0,0005 га для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується пояснювальною запискою провідного інженера-землевпорядника Осетровою Н.О., яка викладена на сторінці 5 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) між земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 2019 року, яка розроблена Одеською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру».

Після відчуження частин первинної земельної ділянки ОСОБА_1 нові державні акти на остаточну площе не отримувала, відповідні зміни до технічної документації та до державного акту за діючим на той час законодавством були внесені тільки після трьох перших договорів.

ОСОБА_1 звернулася до Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» та розробила відповідну технічну документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) між земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 2019 року.

Звернувшись з відповідною технічною документацією до Державного земельного кадастру, заявниця отримала рішення № РВ-020 від 22.06.2020 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Підставою для такого рішення стало те, що до складу технічної документації необхідно долучити рішення суду щодо встановлення факту належності гр. ОСОБА_1 земельних ділянок.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» - Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Пунктами 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавались у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Відповідно до п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Положення щодо збереження права на земельну ділянку дублює норми Конституції України. Так, за ст. 41 Конституції України кожен має право, зокрема, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Також згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, зважаючи, що державний акт серії І-ОД № 073667, зареєстрований 13.12.1999 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3019 є чинними та зареєстрованим у встановленому законом порядку, неможливість реалізувати право заявника на присвоєння кадастрового номеру та відповідно розпорядження майном не відповідає чинному законодавству, порушує права та інтереси заявника і обмежує її право.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення;

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі ст.ст. 293, 294, 315, 317,319 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 073667, зареєстрованого 13.12.1999 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3019, є власницею двох земельних ділянок площею 0,0333 га в тому числі: земельна ділянка площею 0,0328 га для обслуговування житлового будинку, господарський споруд та земельна ділянка площею 0,0005 га для ведення особистого підсобного господарства

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Київського районний суд м. Одеси

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Куриленко О. М.