П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29 липня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., реєстровий номер № 1545, про стягнення з позивача як боржника за кредитним договором № 96446920 від 09 квітня 2012 року, укладеним з ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», 44 734 грн. 23 коп., з яких: 44 078 грн. 91 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 655 грн. 32 коп. - заборгованість за процентами та комісіями; зобов`язати відповідача повернути безпідставно отримані від позивача кошти у сумі 500 грн. за видачу копії заяви та копії довідки про умови кредитування та 500 грн. за видачу виписки з рахунку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 липня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. було видано виконавчий напис № 1545 про стягнення із позивача на користь відповідача заборгованості на загальну суму 44 734 грн. 23 коп. ОСОБА_1 стало відомо про відкрите виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом в порушення вимог закону не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом, а банком не було надано нотаріусу належний пакет документів, який давав би підстави для можливості вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач не отримував від банку будь-яких вимог щодо повернення заборгованості, а тому він був позбавлений можливості захистити свої права у зв`язку із безпідставно нарахованою заборгованістю, що також свідчить про те, що розмір боргу не є безспірним.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1545, вчинений 29 липня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., яким запропоновано звернути стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» за період з 08 грудня 2017 року по 08 березня 2018 року суму заборгованості за кредитним договором № 964469920 від 09 квітня 2012 року в сумі 44 734 грн. 23 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «Банк Форвард» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, а суд повинен з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Категорія справ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є складними, а тому виняткових та глибоких знань в сфері права не вимагається. Позивачем не доведено співмірність понесених витрат на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на неконструктивну поведінку відповідача під час розгляду справи, доведення позивачем обсягу правничої допомоги, співмірність понесених витрат зі складністю справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 29 липня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. було вчинено виконавчий напис № 1545, відповідно до якого було запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» за період з 08 грудня 2017 року по 08 березня 2018 року суму заборгованості за кредитним договором № 964469920 від 09 квітня 2012 року в сумі 44 734 грн. 23 коп. (а.с.16).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості. Відсутні також докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена банком при подачі документів нотаріусу.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції зазначив, що підлягають стягненню лише документально підтверджені витрати, пов`язані із отриманням позивачем правової допомоги на загальну суму 10 500 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції інтереси позивача представляв Руденко В.О. на підставі договорів про надання правої допомоги від 07 жовтня 2019 року та від 20 грудня 2019 року (а.с.11-15).

У клопотанні від 02 квітня 2020 року позивач просив розподілити витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12 300 грн. між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 надав суду квитанцію до прибуткового касового ордера № 13/2/9 на суму 3 000 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера № 1/2/19 на суму 2 000 грн. та товарний чек № 13/7/19 від 20 грудня 2019 року на суму 5 500 грн. (а.с.45, 139, 140). Тобто, підтверджений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 10 500 грн.

Згідно акту про надані послуги від 02 квітня 2020 року ОСОБА_1 були надані такі послуги: адвокатська діяльність зі збору доказів, а саме складання та направлення двох адвокатських запитів, виїзд і ознайомлення з виконавчим провадженням у приватного виконавця; подача позову, а саме підготовка позовної заяви, заяви про забезпечення позову, клопотання про витребування доказів, складання інших процесуальних документів з процесуальних питань; представництво інтересів клієнта у суді, а саме у підготовчому засіданні, призначеному на 25 лютого 2020 року; прибуття 25 березня 2020 року на 09 год. 30 хв. для участі у судовому засіданні.

Заперечуючи проти розміру витрат на професійну правничу допомогу, відповідач АТ «Банк Форвард» в апеляційній скарзі зазначає, що учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, а суд повинен з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги.

Однак, у матеріалах справи міститься акт наданих послуг з їх переліком, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, та узгодженим сторонами розміром гонорару.

В апеляційній скарзі відповідач також вказує на те, що категорія справ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є складними, а тому виняткових та глибоких знань в сфері права не вимагається. Позивачем не доведено співмірність понесених витрат на правову допомогу.

Судом встановлено, що представником позивача вчинялися дії, спрямовані на захист прав свого довірителя, а саме: направлення запитів до банку та приватного виконавця з метою отримання копії кредитного договору, виписки з рахунку боржника з зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, довідку про дати та суми виплачені ПАТ «Банк Руский Стандарт» ОСОБА_1 на підставі кредитного договору; підготовка позовної заяви, заяви про забезпечення позову, клопотання про витребування доказів, представництво інтересів позивача у суді першої інстанції.

За таких обставин, понесені позивачем та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу є співмірними зі складністю справи та наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на надання послуг; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для позивача.

Крім того, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем отримано копію позовної заяви (а.с.99), у якій було зазначено попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести, у тому числі, і витрат на професійну правничу допомогу. Під час розгляду справи у суді першої інстанції АТ «Банк Форвард» не ставив питання про зменшення витрат на правову допомогу через їх неспівмірність зі складністю справи та наданими адвокатом послугами; часом, витраченим адвокатом на надання послуг; обсягом наданих адвокатом послуг; значенням справи для сторони. АТ «Банк Форвард» не подавав будь-яких заперечень щодо таких витрат.

Правові висновки щодо можливості зменшення витрат на правову допомогу лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності містяться у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року (справа № 910/4881/18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу, висновки суду в цій частині відповідають фактичним обставинам справи, що у силу ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної інстанції без задоволення, а судового рішення без змін.

У прохальній частині апеляційної скарги АТ «Банк Форвард» просив скасувати рішення суду першої інстанції, у той же час апеляційна скарга не містить жодних доводів щодо незаконності чи необґрунтованості висновків суду першої інстанції по суті спору. Викладені відповідачем доводи стосуються виключно незгоди відповідача з розміром стягнутих витрат на професійну правничу допомогу.

У той же час, з наданих до суду приватним нотаріусом копій матеріалів справи по вчиненню оспорюваного виконавчого напису вбачається, що разом з заявою про вчинення виконавчого напису банк надав нотаріусу лише статут АТ «Банк «Форвард», рішення про зміну офіційного найменування з ЗАТ «Банк Русский Стандарт» на АТ «Банк «Форвард», зміну його місцезнаходження та типу, довіреність представника, довідку, що підтверджує відкриття рахунку ОСОБА_1 , заяву ОСОБА_1 від 09 квітня 2012 року, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, заяву про відкриття поточного рахунку та оригінал кредитного договору, який згідно листа приватного нотаріуса був переданий стягувачу АТ «Банк «Форвард». Проте, вказані документи жодним чином не підтверджують як безспірність заборгованості, так і її розмір, а, відтак, вчинення виконавчого напису відбулося з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Зазначеним обставинам суд першої інстанції надав вірну оцінку, а саме дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, апеляційна скарга не містить жодних доводів на спростування зазначених висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив вирішити питання про відшкодування йому витрат на правничу допомогу у сумі 3 800 грн., з яких 1 500 грн. за підготовку відзиву на апеляційну скаргу та 2 300 грн. за представництво під час апеляційного перегляду рішення, зокрема, участь у судовому засіданні апеляційного суду. До відзиву було додано копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, згідно з яким Руденко В.О. здійснює представництво ОСОБА_1. у Київському апеляційному суді (а.с.238). На підтвердження понесених витрат представник позивача надав суду платіжне доручення від 23 вересня 2020 року на суму 3 800 грн.

Апеляційний суд вважає за можливе стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу, понесені за підготовку відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 1 500 грн. АТ «Банк Форвард» не ставив питання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

Що стосується витрат на представництво інтересів позивача під час апеляційного перегляду рішення, зокрема, участі у судовому засіданні апеляційного суду, то такі витрати не підлягають відшкодуванню з наступних підстав.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року розгляд справи призначено у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. У зв`язку з цим, судове засідання у справі не проводилося, а, отже, відшкодування позивачу витрат у розмірі 2 300 грн. є безпідставним.

За таких обставин, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 750 грн. (1 500/2) з кожного.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард», місце знаходження - вул. Саксаганського, 105, м. Київ, ідентифікаційний код 34186061, приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича, місце знаходження - АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судове рішення складено 06 листопада 2020 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.