Справа № 522/2561/19
Провадження № 2/522/3324/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Шенцевої О.П.,

при секретарі - Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «ОТП Банк» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 1 243 695,21 гривень, в обґрунтування якого посилається на те, що 29 січня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «ОТП Банк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № ML-500/011/2008, згідно умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 139 700 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-500/011/2008 від 29.01.2008 року, за умовами якої поручитель приймає на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань.

У зв`язку із невиконанням боржником своїх зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, в порядку п. 1.9.1. кредитного договору позивач звернувся до відповідачів із вимогами від 12.12.2018 року про дострокове сплату заборгованості за кредитом у повному розмірі - 1?243?695,21 гривень, протягом 30-ти календарних днів.

В судовому засіданні представники позивача та представник відповідача ОСОБА_2 подали заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Інший відповідач, належним чином сповіщенні, про причин неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим суд розглянув справу за його відсутності.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

29.01.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір ML-500/011/2008, згідно умов якого банк зобов`язується надати кредит у сумі 139 700 доларів США, з кінцевим терміном повернення 29.01.2037 року.

Банк виконав свої зобов`язання щодо надання ОСОБА_1 кредитних коштів у повному обсязі.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 29.01.2008 року, між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки за №SR-500/011/2008, за яким поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України , зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 548 ЦК України визначені загальні умови забезпечення виконання зобов`язання, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом, недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання не спричиняє недійсність основного зобов`язання.

З наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що позичальник свої зобов`язання з повернення кредиту в обумовлені кредитним договором строки не виконав, внаслідок чого, станом на 09.11.2018 року, у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 243 695,21 гривень, з яких: - заборгованість по кредиту за траншем № 1 - 779 424,80 гривень; заборгованість по відсоткам за траншем № 1 - 81 922,91 гривень; заборгованість по штрафним санкціям за траншем № 1 - 1 630,21 гривень; заборгованість по кредиту за траншем № 2 - 380 569,04 гривень; заборгованість по відсоткам за траншем № 2 - 141,80 гривень; заборгованість по штрафним санкціям за траншем № 2 - 6,45 гривень.

Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, та беручи до уваги ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 своїх зобов`язань з повернення кредиту не виконав, суд вважає вимоги позивача про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 , як солідарного боржника, суд виходить з наступного.

Згідно п.п. 4.1., 4.2. договору поруки цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань в повному обсязі.

Умовами договору поруки не встановлено строку, який визначається календарною датою, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно до умов п. 1.91. кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або в у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових зобов`язань за цим договором. При цьому, зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання відповідної вимоги.

Проте, умови п. 1.9. кредитного договору були змінені та втратили чинність укладенням між банком та боржником додаткового договору № 1 від 22.12.2011 року до кредитного договору, де за умовами п. 2.1.3. додаткової угоди № 1, змінено умови кредитного договору щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за ініціативою банку.

Тому із укладення додаткового договору № 1 від 22.12.2011 року до кредитного договору, умови визначені у п. 1.9. Кредитного договору припинили дію, та почали діяти нові умови щодо порядку дострокового виконання боргових зобов`язань за ініціативою банку, що визначені у п. 2.1.3. додаткового договору №1.

Згідно підпункту 2.1.3.1. пункту 2.1.3. Додаткового договору № 1 передбачають, що у випадку невиконання Позичальником Боргових зобов`язань чи невиконання Позичальником або Третіми особами інших умов Кредитного договору, цього Додаткового договору, Документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів) укладених між Банком та Позичальником, та/чи між Банком та Третіми особами, що існували на момент укладання Кредитного договору чи цього Додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому, понад 30 (тридцять) календарних днів (надалі - «Строк порушення зобов`язань»), Сторони домовились, що Банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення Позичальнику вимоги про виконання Боргових зобов`язань у повному розмірі (надалі - «Вимога»), а Позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов Кредитного договору та цього Додаткового договору та отримав Вимогу Банку, в зв`язку з чим Позичальник зобов`язаний погасити Боргові зобов`язання в повному розмірі протягом наступних 30 (тридцяти) календарних днів, що слідують за останнім днем Строку порушення зобов`язань.

Як встановлено судом із наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 09.11.2018 року, невиконання позичальником боргових зобов`язань мало місце з 25.02.2018 року, що безпосередньо вбачається із розрахунку заборгованості по відсоткам за період з 25.02.2018 року по 08.11.2018, де строк прострочення виконання зобов`язань за вказаний період становить 257 днів.

З наведеного слід дійти висновку про невиконання позичальником боргових зобов`язань понад 30-календарних днів, що за положеннями п. 2.1.3. Додаткового договору №1 свідчить про реалізацію банком права вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у повному розмірі з 26.02.2018 року, та протягом наступних 30 (тридцяти) календарних днів, до 30.03.2018 року.

Отже банк змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором у відповідності до умов п. 2.1.3. додаткового договору № 1 до кредитного договору, встановивши кінцевий строк повернення кредиту до 30.03.2018 року.

За таких обставин у позивача виникло право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 31.03.2018 року, протягом наступних шести місяців, тобто до 30.09.2018 року, проте позов до поручителя був пред`явлений лише 14.02.2019 року, тобто більш ніж через 10 місяців, коли зобов`язання поручителя за договором поруки вже були припинені.

З наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення солідарної заборгованості із ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 646/11632/14-ц.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 251,252, 559 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП Банк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (, 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43) заборгованість за кредитним договором № ML-500/011/2008 від 29.01.2008 року розмірі 1 243 695,21 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (, 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43) витрати по сплаті судового збору в розмірі 18 655 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

02.11.2020