Єдиний унікальний номер справи 333/2950/18
Номер провадження 2-др/333/16/20
04 листопада 2020 року місто Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Стоматова Е.Г., за участі секретаря судового засідання Курочкіної І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за заявою представника відповідача адвоката Кукурудз Р.О. про прийняття додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
23 вересня 2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди та ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.
24 вересня 2020 року через канцелярію суду надійшла заява представника відповідача адвоката Кукурудза Р.О. про прийняття додаткового рішення по даній цивільній справі, в якій ставиться питання про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу при розгляді даної справи в розмірі 14 000 грн., та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи в розмірі 12 355 гривень 20 копійок, комісії банку за здійснення платежу в розмірі 123 гривні 55 копійок.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У судове засідання представник позивача, позивач не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомленні своєчасно та належним чином. Причини не явки суду не відомі.
У судове засідання представник відповідача не з`явився, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.
У судове засідання представник третьої особи не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини не явки суду не відомі.
Сторони в судове засідання не з`явились, що не є перешкодою для розгляду справи.
Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п.1 ч.3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року" статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано договір про надання правничої допомоги від 11 липня 2018 року, акт приймання наданих послуг від 13 липня 2018 року, акт приймання наданих послуг від 10 вересня 2018 року, акт приймання наданих послуг від 13 жовтня 2018 року, акт приймання наданих послуг від 25 червня 2020 року, акт приймання наданих послуг від 21 травня 2020 року, розписка про отримання грошових коштів від ОСОБА_2 у розмірі 2000 гривень від 13 липня 2018 року, розписка про отримання грошових коштів від ОСОБА_2 у розмірі 2000 гривень від 10 вересня 2018 року, розписка про отримання грошових коштів від ОСОБА_2 у розмірі 4000 гривень від 13 жовтня 2018 року, розписка про отримання грошових коштів від ОСОБА_2 у розмірі 2000 гривень від 21 травня 2020 року, розписка про отримання грошових коштів від ОСОБА_2 у розмірі 2000 гривень від 25 червня 2020 року.
Докази подані у строк, передбачений законом та до закінчення судових дебатів представник позивача по справі зробив відповідну заяву.
В акті прийманні наданих послуг від 13 липня 2018 року зазначено, що адвокатом Кукурудз Р.О. було складено відзив на позовну заяву (т. 2 а.с. 27), але даний документ було підписано самим відповідачем ОСОБА_2 (т. 1 а.с.45-46).
Відшкодуванню стороні, на користь якої ухвалено рішення підлягають лише витрати, які є документально підтвердженими та безпосередньо пов`язаними із реалізацією особою права на захист шляхом звернення до суду. При цьому, сторона, яка заявляє до відшкодування ці витрати, зобов`язана довести належними та допустимими доказами обґрунтованість цих витрат, зокрема їх розмір.
В той же час заяві не розкрито та не описано дії щодо консультації відповідача, визначення правової позиції.
А тому, із урахуванням складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та витраченого ним часу на участь у судових засіданнях по даній справі, суд вважає не в повній мірі доведеним обсяг правничої допомоги.
Відтак, розмір заявлених витрат не є співмірним та наявні підстави для його зменшення до 10 000,00 грн.
Крім того,відповідно п.п.2,4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат,пов`язаних з розглядом справи,належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як встановлено судом, відповідачем було понесені судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи, що підтверджується рахунком на оплату № 1130 від 20 грудня 2018 року (т.1 а.с. 178).
Відтак, з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 підлягає присудженню 12 355 гривень 20 копійок витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.
Не підлягає до задоволення вимога представника відповідача про включення до судових витрат 123 гривень 55 копійок, оскільки дані кошти являються комісією банку за надані послуги та не входять до переліку судових витрат, визначених ст.133 ЦПК України та не є такими, що підлягають розподілу між сторонами в силу ст.141 ЦПК України.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. (п. 43 - 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц)
Клопотання про зменшення судових витрат від позивача або заперечення в порядку ст. 137 ЦПК України до суду не надходило.
За таких обставин, суд приходить до висновку про ухвалення по справі додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи в розмірі 12 355 гривень 20 копійок.
На підставі викладеного та керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_4 про прийняття додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 333/2950/18 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати по справі у вигляді:
- витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень (десяти тисяч нуль-нуль копійок);
-витрати, пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 12 355 гривень 20 копійок (дванадцять тисяч триста п`ятдесят п`ять гривень двадцять копійок).
В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду або через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення додаткового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового додаткового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового додаткового рішення.
Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2020 року.
Суддя Комунарського районного суду
міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов