ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/885/20 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Парандюк Т. С., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря - Боднар Р.В.

та сторін- представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідача ВКТернопільської міської ради- Яроша О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 607/17964/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2020 року, ухваленого суддею Ромазан В.В., за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільська обласна державна адміністрація про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради, третя особа Тернопільська обласна державна адміністрація про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що він є інвалідом другої групи, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС, а тому в силу вимог п.10 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому має право на забезпечення житлом протягом року з дня подання заяви.

Позивач зазначав, що з 25 жовтня 2006 року він перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачерговому списку за № 221, в контрольному списку ЧАЕС 1 категорії за №15, складом сім`ї 4 особи більш ніж 11 років, що на його думку є порушенням його житлових прав.

Разом із уточненими позовними вимогами, позивач просив зобов`язати Тернопільську міську раду виділити (надати) йому квартиру (жилу площу), відповідно до діючих станом на момент подачі позову норм, враховуючи склад його сім`ї з 4 осіб, надати додаткову жилу площу у вигляді окремої кімнати, протягом року з дня вступу рішення в законну сил та стягнути із відповідача в його користь моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. та судові витрати в розмірі 15000 грн. Моральну шкоду позивач обґрунтовував тим, що в нього внаслідок незаконних дій відповідача, виник пригнічений настрій, неспокій, він втратив інтерес до життя, почуття виснаження, та головний біль, безсоння, почалися головокружіння, швидка втомлюваність, стан постійного внутрішнього напруження, роздратованість, зазначав що змушений постійно вишукувати засоби, щоб повернути собі відчуття гідності та ділової репутації.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради, третя особа Тернопільська обласна державна адміністрація про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії відмовлено у повному обсязі. Судовий збір віднесено за рахунок держави.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, від ОСОБА_1 поступила апеляційна скарга, в якій позивач просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги та стягнути судові витрати у розмірі 25 000 грн.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права,не врахування усіх обставин справи. Зокрема вказує, що суд встановивши обставини справи, які підтверджують правомірність його позовних вимог, а саме, що позивач має право на позачергове право на протязі одного року отримати житло відповідно до вимог п.10 ч.1 ст.20 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що свідчить про не заперечення його права на пільги, а тому безпідставно відмовив у задоволенні позову. Також вказує,що судом встановлено його перебування протягом 14 років на квартирному обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачерговому списку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов, однак не зроблено відповідних правових висновків.

Окрім того зазначає, що відповідачем не представлено суду першої інстанції реального плану виконання зобов`язання, передбаченого законом, тобто на його думку відповідач на свій розсуд вирішує питання виділення житла та виконання вимог Закону без реальних пояснень та порушуючи права позивача.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в ній

Представник відповідача ВК Тернопільської міської ради- Ярош О.П. проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

У судове засідання не з`явився представник третьої особи - Тернопільської обласної державної адміністрації, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За змістом статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам Закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , відноситься до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є інвалідом 2 групи, про що свідчить посвідченням серії НОМЕР_1 від 02.03.1993 року.

Згідно списку сімей, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які віднесені до категорії І та перебувають на обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачергових списках осіб потребуючих поліпшення житлових умов станом на 01 лютого 2017 року, ОСОБА_1 з 25 жовтня 2006 року перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачерговому списку осіб потребуючих поліпшення житлових умов під номером 221, а також в контрольному списку осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії за номером 15 , складом сім`ї 4 особи.

Як випливає з додатку до рішення виконавчого комітету міської ради №1023 від 14 листопада 2019 року - Звіту про роботу відділу квартирного обліку та нерухомості з квартирного обліку, «за період 2018 року знято 20 громадян, які покращили свої житлові умови або вибули на постійне місце проживання до іншого населеного пункту за 2019 рік з квартирного обліку знято 13 громадян, які покращили свої житлові умови або вибули на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. На виконання постанов КМ України №719 від 19.10.2016 року, №214 від 28.03.2018 року, №280 від 18.04.2018 року, №206 від 20.02.2019 року за період з 2018 року по 01.09.2019 року, придбано житло 10 особам з інвалідністю (учасники бойових дій на території інших держав), 5 особам з інвалідністю (учасникам АТО), з членам сімей загиблих військовослужбовців в зоні АТО. Вручено сертифікати на майнові права на 32 квартири особам, які брали участь в антитерористичній операції, сім`ям , члени яких загинули під час участі в антитерористичній операції..».

Відповідно до пояснень представника третьої особи - Тернопільської обласної державної адміністрації, яка є розпорядником коштів, що виділяються із Державного бюджету на зазначені цілі, що протягом 2014-2018 роках кошти на забезпечення зазначених категорій громадян житлом не передбачалися.

Відповідно до частин першої, другої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту, соціальне житло надається безоплатно.

Згідно зі статтею 9 ЖК УРСР забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 43 ЖК УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Згідно з частиною першою статті 46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення надається, зокрема, інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги щодо позачергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім`ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.

Отже, чинним законодавством врегульовано порядок надання житла особам, які потребують поліпшення житлових умов, а також особам, які мають переваги в одержанні жилих приміщень перед іншими категоріями громадян.

Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11 грудня 1984 № 470.

Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень.

Підпунктом 3 пункту 38 згаданих Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на позачергове отримання житла відповідно до вимог пункту 10 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте забезпечення позивача житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю, з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Позивачем не надано суду доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у списку стоять перед ним. Позивач має право на забезпечення житлом лише за умови надходження його черги на отримання житла. Враховуючи, що попереду позивача у черзі знаходиться значна кількість осіб, які потребують поліпшення житлових умов, недотримання черговості становитиме порушенням норм чинного законодавства та прав цих осіб, а отже правові підстави для задоволення позову відсутні.

Відтак, підстави для визнання бездіяльності відповідача протиправною відсутні.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивач має право на отримання житла протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку, на підставі частини першої статті 46 ЖК УРСР є вірними, проте як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 перебуває у черзі за №15 на отримання житла в окремому списку сімей постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які віднесені до категорії І та перебувають на обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачергових списках осіб потребуючих поліпшення житлових умов, станом на 01 лютого 2017 рік, тобто перед позивачем у черзі перебувають також ще інші особи з ідентичними пільгами на отримання житла.

Позивачем не надано суду доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у списку стоять перед ним. Позивач має право на забезпечення житлом лише за умови надходження його черги на отримання житла.

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що у разі надання позивачу та членам його сім`ї житла поза чергою серед такої ж категорії осіб, це може призвести до порушення жилого законодавства та соціальної справедливості щодо сімей громадян, які перебувають у черзі раніше, оскільки позивач не перебуває під номером 1 у списках осіб, які перебувають на квартирному обліку, як особи, які потребують поліпшення житлових умов і як особи, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Підстав переважного права у позивача над особами, які перебувають перед позивачем у черзі громадян, які мають право позачергового отримання жилих приміщень, не встановлено.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 30 січня 2020 року у справі за №335/3599/18.; від18 березня 2020 року у справі за № 335/5787/18.

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях відповідача порушення прав позивача та його родини щодо забезпечення житлом.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог відповідає обставинам справи та положення матеріального закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позовних вимог, повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення оскаржуваного рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, , апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови - 08 листопада 2020 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Парандюк Т.С.

Судді: Щавурська Н.Б.