У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2020 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бабко Валерії Валеріївни, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2020 до Деснянського районного суду м. Києва надійшла справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Консультативно - діагностичний центр" про виплату заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 листопада 2020 року, вищезазначена справа за єдиним унікальним номером 754/14376/20, передана судді Бабко В.В.

03.11.2020 до суду подано заяву про відвід судді Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В. від ОСОБА_1

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч.2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частина 3 ст. 40 ЦПК України визначає, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на викладене та враховуючи підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Бабко В.В. є необґрунтованою.

Однак враховуючи висловлену недовіру до судді з боку позивачки ОСОБА_1 , яку суд розцінює як тиск при розгляді даної справи та практику Європейського Суду з прав людини, з метою уникнення чи запобігання у подальшому негативного ставлення позивача по даній справі до судді, з метою об`єктивного та неупередженого розгляду даної цивільної справи, вважаю за доцільне заявити по даній справі самовідвід.

Оскільки ОСОБА_1 постійно в письмову вигляді принижує честь та гідність судді Бабко Валерії Валеріївни та членів її родини, а зазначені доводи ОСОБА_1 , надумані, неправдиві, вигадані, в тому числі про причетність судді до замаху на вбивство як самої позивачки так і її дітей.

29.05.2020 суддями Деснянського районного суду м. Києва Бабко В.В., Зотько Т.А. , Скрипка О.І. до Вищої ради правосуддя та Генеральної прокуратури України було подано заяву про втручання в діяльність судді зі сторони ОСОБА_1 .

До того ж ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02.11.2020 зобов`язано уповноважену особу Деснянського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві вчинити дію, передбачену ст. 214 КПК України, (після подання заяви/повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявникам витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань) за заявою суддів Деснянського районного суду м. Києва Бабко Валерії Валеріївни, Зотько Тетяни Анатоліївни, Скрипки Оксани Іванівни на бездіяльність Деснянського УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань яка зареєстрована в канцелярії Деснянського УП ГУНП у м. Києві за вхідним № 9073 та зареєстрована до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та інші події за №43657.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст.. 9 Конституції України, ст.. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів "встановлений законом" стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах "Булут проти Австрії" від 22.02.1996 року, "Бускаріні проти Сан-Марино"). Термін "закон", про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей і щодо відводу суддів. (рішення у справі "Коем та інші проти Бельгії").

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи "Цанд проти Австрії", заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та "Россі проти Франції", заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року).

Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад цивільного судочинства.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи "Пуллар проти Сполученого Королівства" і "Томанн проти Швейцарії", а також "Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції" і "Дактарас проти Литви").

У зв`язку із зазначеного вище, враховуючи викладені обставини, вважаю за доцільне заявити самовідвід по цивільній справі 754/14376/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Консультативно - діагностичний центр" про виплату заробітної плати та поновлення на роботі.

Керуючись Конвенцією про захист прав та основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, ст. 36-41 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати заяву ОСОБА_4 про відвід судді Бабко В.В. по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Консультативно - діагностичний центр" про виплату заробітної плати та поновлення на роботі - необґрунтованою.

Прийняти самовідвід по цивільній справі №754/14376/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Консультативно - діагностичний центр" про виплату заробітної плати та поновлення на роботі.

Матеріали цивільної справи №754/14376/20 передати на розгляд іншому судді визначеному в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Бабко