печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року суддя Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В., перевіривши на відповідність вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України заяви ОСОБА_1 ) про відновлення втраченого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

26.10.2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява. При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суд з`ясовує зокрема, чи відповідає позовна заява за формою та змістом вимогам ст. 175 та ст. 177 ЦПК України. За правилами цивільного процесуального законодавства, заява про відновлення втраченого судового провадження за формою та змістом повинна відповідати статті 491 ЦПК України. У відповідності до частини 1 ст. 492 ЦПК України у разі невідповідності заяви про відновлення втраченого судового провадження вимогам, встановленим статтею 491 цього Кодексу, застосовуються правила статті 185 цього Кодексу. Так, згідно з нормами статті 491 ЦПК України, заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду в письмовій формі. У заяві повинно бути зазначено: про відновлення якого судового провадження або якої його частини просить заявник; які особи брали участь у справі і в якому процесуальному статусі, їх найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові, за його наявності, для фізичних осіб), їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб); ідентифікаційні коди юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України - якщо відповідні дані відомі заявникові; номери засобів зв`язку учасників судового процесу (телефон, факс, засоби електронного зв`язку, офіційна електронна адреса тощо) - якщо вони відомі заявникові; наявні у заявника відомості про обставини втрати судового провадження, місцезнаходження копій матеріалів провадження або даних стосовно таких копій; документи, відновлення яких заявник вважає необхідним і з якою метою. До заяви про відновлення втраченого судового провадження додаються документи або їх копії, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку, що збереглися в заявника або у справі, копії заяви відповідно до кількості учасників справи, а у разі необхідності - клопотання про поновлення строку на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження. Заява про відновлення втраченого судового провадження може бути подана до суду незалежно від строку зберігання судового провадження, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними. Відтак заявнику необхідно виконати вимоги ст.. 491 ЦПК України. Оскільки у судовому процесі про відновлення втраченого провадження немає сторін, а є лише заявник, то звертаючись до суду із заявою про відновлення втраченого провадження, повинна враховуватись ця особливість судового провадження. ОСОБА_1 ), як заявник про відновлення втраченого провадження, ніяким чином не визначає свій статус в цій справі, в той час, як заява про відновлення втраченого судового провадження повинна відповідати загальним вимогам щодо реквізитів, передбачених статтею 175-177 ЦПК України, а також містити в собі спеціальну інформацію, зазначену у голові X ЦПК Україні. В резолютивній частині заяви про відновлення втраченого провадження заявник повинен обовязково зазначити, зміст яких процесуальних документів він просить відновити. Враховуючи, що подана заява викладена російською мовою, суддя зазначає таке. За приписами ч.1 ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.9 ЦПК України цивільне судочинство в судах проводиться державною мовою. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно з ч.1та ч.2ст.6Закону України«Про засадидержавної мовноїполітики» державноюмовою Україниє українськамова;українська моваяк державнамова обов`язковозастосовується навсій територіїУкраїни при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом. Держава сприяє використанню державної мови в засобах масової інформації, науці, культурі, інших сферах суспільного життя. Положеннями ч.1 та ч.3 ст. 14 вказаного Закону визначено, що судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996, а саме у п. 9 визначено, що згідно зі ст.10 Конституції державною мовою в Україні є українська мова, всебічний розвиток і функціонування якої в усіх сферах суспільного життя на всій території України забезпечується державою. Виходячи з цього конституційного положення судочинство в Україні має провадитися українською мовою. На виконання ч.4 ст.10 Конституції суд за клопотанням осіб, які беруть участь у розгляді справи, зобов`язаний застосовувати при провадженні судочинства й іншу мову в порядку, визначеному законом (наприклад, КПК, ЦПК). Крім цього, як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.1999 у справі № 10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації, тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом. Також рішенням Конституційного Суду України №8-рп/2008 від 22.04.2008 у справі № 1-18/2008 встановлено, що відповідно до ст.124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення. Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України. Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Разом з тим суд зазначає, що забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду. Законом України «Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин» передбачено, що при застосуванні положень Хартії заходи, спрямовані на утвердження української мови як державної, її розвиток і функціонування в усіх сферах суспільного життя на всій території України, не вважаються такими, що перешкоджають чи створюють загрозу збереженню або розвитку мов, на які відповідно до ст.2 цього Закону поширюються положення Хартії. З огляду на викладене, суддя відмічає, що позивачем не заявлено жодне клопотання щодо забезпечення її права на викладення процесуальних документів та на участь у судовому процесі не на державній мові, не зазначено про необхідність використання нею послуг перекладача, не надано доказів того, що вона, будучи громадянкою України, не володіє або недостатньо володіє державною мовою. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175,177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Враховуючи на вищевикладене, керуючись ст.ст 175, 177,183, 185,260-261 ,491-492 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ) про відновлення втраченого провадження - залишити без руху та надавши заявнику строк у десять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків. Ухвала оскарженню не підлягає. Суддя Остапчук Т.В.