ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2020 року м. Кропивницький

справа № 405/8915/19

провадження № 22-ц/4809/1345/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів у складі судді Драного В.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, в якому зазначила, що вони з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб було розірвано 12.10.2009. Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2009 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 31.07.2009 по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначає, що на теперішній час сума стягуваних за рішенням суду аліментів на утримання доньки є недостатньою для належного утримання дитини та меншою за розмір аліментів, встановлений законом. Просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів з фіксованої грошової суми 500 грн на ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 повноліття.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2020 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуваних за судовим рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення аліментів від 08.12.2009 року з твердої грошової суми в розмірі 500 грн, щомісячно, починаючи з 31.07.2009 по ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/4 частину заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішення суду законної сили і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд дійшов висновку, що оскільки дитина знаходиться на утриманні позивача і розмір аліментів, які стягуються з відповідача є недостатнім для утримання, виховання та забезпечення нормального розвитку дитини та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, а відповідач має змогу надавати допомогу на утримання дитини та позовні вимоги визнав, позов підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог посилається на те, що рішення є незаконним, постановленим з неповним з`ясуванням обставин справи, оскільки суд не взяв до уваги, що він є безробітним та доглядає за тяжко хворими батьками.

Вказує, що суд не врахував погіршення майнових умов, а саме інсульт обох батьків, закриття ФОП, відсутність заробітку і інших доходів, прогресуючого карантину, наявності економічної кризи. Окрім того суд не звернув увагу що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше.

Також, суд не пояснив, що ј частини заробітку (доходу) буде вираховуватись не з мінімальної, а з середньої заробітної плати по регіону, як це визначено практикою ДВС. Враховуючи те, що середня заробітна плата по Кіровоградській області становить вже більше 9 тисяч гривень і буде збільшуватись, а догляд за батьками після перенесених інсультів потребує великих витрат і щоденних оплат. Ухвалене судом стягнення, не є реально можливим та лягає надмірним тягарем на нього та його батьків, за рахунок яких він їх доглядає.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.

15.09.2020 ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на пропущення відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення, на що суд апеляційної інстанції уваги не звернув при відкритті провадження.

Зазначає, що відповідачем порушено порядок подання доказів, а саме: відсутні заяви або клопотання, які б містили інформацію щодо об`єктивних причин, через які відповідач не надав копії епікризів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , датовані 2013, 2018 та 2019 роками. Крім того надані копії не були належно засвідчені та не можуть бути залучені до матеріалів справи у якості доказів.

Позивач вважає, що відсутність доказів неплатоспроможності відповідача, а також факт визнання ним позову в ході розгляду справи в суді першої інстанції, дає підстави для відмови в задоволенні вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2009 року у справі № 2-4925/09 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 31.07.2009 по ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7-8).

При цьому, відповідач у період з 2018 року по 2020 рік сплачував позивачу аліменти у розмірі 714-1020 грн щомісячно, що підтверджується наданими ним квитанціями.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду (ч. 1, 3 ст. 181 СК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для зміну способу стягнення аліментів, оскільки дитина перебуває на утриманні ОСОБА_1 , та розмір стягуваних аліментів за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2009 є недостатніми для утримання та виховання дитини.

Зміна способу та розміру аліментів на 1/4 частини доходів відповідача відповідає вимогам ст. 182, ст. 183 СК України щодо розміру аліментів на одну неповнолітню дитину.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Приписами статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, і проживання батьків окремо від дітей не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом №11), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки щодо утримання та матеріального забезпечення дітей, а отже, не тільки матір дитини, але і батько дитини зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. При цьому, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2020 року - 2218 грн., з 01 липня - 2318 грн., з 01 грудня - 2395 грн.

Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років на час звернення до суду з позовом становив 1109 грн., на час ухвалення рішення судом першої інстанції - 1159 грн.

Апеляційний суд враховує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно відбулося значне зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, у зв`язку з чим зазначений розмір аліментів не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, не відповідає мінімальним її потребам та не забезпечує достатній життєвий рівень.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зміни способу стягнення та розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання їх неповнолітньої доньки, з твердої грошової суми в розмірі 500 грн на 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи відповідача щодо погіршення його матеріального становища в зв?язку з припиненням підприємницької діяльності та закриттям ФОП не заслуговують на увагу, оскільки ним не надано витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого фізична особа-підприємець ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність. Крім того, припинення підприємницької діяльності не доводить зміну матеріального стану відповідача.

Посилання відповідача на те, що відсутні підстави для зміну способу стягнення та розміру аліментів, в зв?язку з тим, що він доглядає хворих батьків після інсульту, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, так як вказані доводи не були підтверджені належним чином.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

ОСОБА_2 у додатках до поданої апеляційної скарги зазначив копії епікризів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 2013, 2018 та 2019 року.

Згідно з частиною третьою ст.83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 3 ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, суд апеляційної інстанції не приймає додані до апеляційної скарги нові докази, оскільки вони до суду першої інстанції з відзивом відповідача не подавалися та не були предметом дослідження суду першої інстанції.

Подаючи апеляційну скаргу на рішення суду, будь-яких заяв про долучення до матеріалів справи вище перелічених нових доказів відповідачем не подано, а також не мотивовано та не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Також, слід зазначити, що доводи ОСОБА_1 про подання відповідачем апеляційної скарги з пропуском строку на апеляційне оскарження є безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що повне судове рішення складено 24.07.2020 (а.с.47), апеляційна скарга подана до суду 21.08.2020, тобто в межах строку передбаченого для апеляційного оскарження рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Апеляційний суд приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції спосіб стягнення та розмір аліментів є правильним, оскільки такий розмір аліментів на переконання суду буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та дозволить зберегти баланс між потребами дитини та можливостями відповідача щодо матеріального забезпечення дитини.

Враховуючи зазначене та відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2020 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко