Справа № 219/6326/20
Провадження № 2/219/2408/2020
09 листопада 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
судді Лапченко О.М.,
за участі секретаря Чубикало О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням, а саме будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 червня 2020 року. Відповідач є її братом, який не проживає в будинку з 01.05.2014 року, його особистих речей в будинку не має, місце знаходження відповідача невідоме. Відповідач не знімається з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, що перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном, створює перешкоди в оформленні субсидії та змушує нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку із цим позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду для захисту своїх порушених прав.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2020 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява, згідно якої вона просила розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий.
З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та її представник не заперечували.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідними братом та сестрою, їх батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.9,10).
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Сіверської міськради Артемівського району Донецької області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06.08.2005 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_1 » (а.с.6).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 червня 2020 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Бахмутської державної нотаріальної контори Балицькою Л.А. зареєстровано в реєстрі за № 414, вказано, що на підставі заповіту, посвідченого Другою Бахмутською державною нотаріальною конторою 06 листопада 2018 року за реєстровим № 1267, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є його донька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДН № 042968 (а.с.38).
Відповідно до свідоцтва право на спадщину за заповітом від 06 червня 2020 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Бахмутської державної нотаріальної контори Балицькою Л.А. зареєстровано в реєстрі за № 412, вказано, що на підставі заповіту, посвідченого Другою Бахмутською державною нотаріальною конторою 06 листопада 2018 року за реєстровим № 1267, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є його донька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належного померлому на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого відділом комунального господарства Артемівського райвиконкому 11.11.1988 року (а.с.18).
Згідно довідки, виданої в.о. старости на території сіл Дронівка та Платонівка ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , 1952 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживав по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 . В будинку зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - син померлого (а.с.39).
Відповідно до акту обстеження фактичного місця перебування ОСОБА_2 від 26 березня 2020 року, складеного комісією у складі виконуючого обов`язки старости на території сіл Дронівка та Платонівка ОСОБА_9 , ФСР КУ «Центр надання соціальних послуг» Свіерської міської ради Ткаченко І.В., сусідів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , проведено обстеження фактичного місця перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , при обстеженні встановлено, що ОСОБА_2 фактично не проживає з 2014 року за вищевказаною адресою, місце перебування його невідоме. (а.с.40).
На запит суду щодо реєстрації відповідача секретарем Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області Бондаревським Р.П. повідомлено, що згідно даних картотеки реєстраційного обліку виконкому міської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як зазначено в ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає.
Відповідно до листа в.о. головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м.Бахмут» від 04.09.2020 року № 5769, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 02.07.2019 року по 02.07.2020 року за медичною допомогою не звертався, у списках санпропускників та травмпункту не значиться, за даними пункту централізованої видачі лікарняних листків КНП «БЛІЛ м.Бахмут» (як по поліклініці, так і по стаціонару) не числиться, на психоневрологічному обліку не перебуває, медична документація відсутня (а.с.35).
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилалась як на підстави своїх вимог.
Судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірному будинку з 2014 року, будинком не користуються, витрати, пов`язані з оплатою будинку та комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 334, 346, 383, 386 ЦК України суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Також позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М.Лапченко