Дата документу 09.11.2020 Справа № 331/5380/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/5380/19 Головуючий у 1-й інстанції:Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/807/2737/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Наше місто» Запорізької міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача суму матеріальних збитків, заподіяних залиттям, у розмірі 102 570,00 гривень, та на відшкодування моральної шкоди10 000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 31.03.2017р. через течію трубопроводу холодного водопостачання з приміщень, що розташовані на вищих поверхах в будинку АДРЕСА_1 , відбулося залиття нежитлового приміщення АДРЕСА_1, яке належить йому на праві власності згідно з договором купівлі- продажу від 10.07.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Масловець Л.С., р.№4256.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг» від 24.06.2016р. №311 з 01.09.2016р. комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради визначене виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд, з зобов`язанням вчасного та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг відповідно до норм та стандартів, визначених чинним законодавством.

«Актом обследования технического состояния нежилого помещения АДРЕСА_1, расположенного в цоколе жилого дома АДРЕСА_1 на предмет залития» від 04.04.2017р., складеним комісією Комунального підприємства Запорізької міської ради, було встановлено, що сліди залиття походять з квартири АДРЕСА_3 , що розташована поверхом вище над постраждалим приміщенням АДРЕСА_4 .

Маючи на меті відшкодування шкоди від зазначеного залиття він звернувся з позовом до власника вказаної квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 як ймовірного винуватця залиття. Рішенням Жовтневого районного суду від 15.04.2019р. в справі №331/5725/17 в задоволенні його позову було відмовлено, та судом було встановлено, що Акт обстеження не відповідає вимогам норм і стандартів чинних нормативно-правових актів України в сфері житлово-комунальних послуг і не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом.

Позивач вказував, що відповідач - КП «Наше місто» Запорізької міської ради не виконало визначені для нього виконавчим комітетом Запорізької міської ради під час створення завдання і функції з вчасного та відповідної якості надання житлово- комунальних послуг відповідно до норм та стандартів, визначених чинним законодавством, не спромоглося дотримати вимоги зазначених вище нормативних правових актів під час реагування на факт підтоплення приміщення позивача АДРЕСА_1 і складання Акту обстеження, чим зробило неможливим захист його порушених майнових прав в єдиний законний спосіб - в судому порядку.

Також вказував, що відповідач не скористався своїм правом, делегованим йому ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо можливості у невідкладних випадках, пов`язаних з необхідністю рятування здоров`я людей та/чи майна, здійснювати доступ до житла, іншого об`єкта нерухомого майна без отримання згоди його власника (несанкціонований доступ) для проведення огляду та ліквідації або відвернення аварії.

Оскільки, на думку позивача, відповідач відповідно до чинного законодавства мав обов`язки і всі належні повноваження для виконання визначених для нього виконавчим комітетом Запорізької міської ради під час створення завдання і функції з вчасного та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг відповідно до норм та стандартів визначених чинним законодавством, а позивач не мав можливості складати зазначений чи інші подібні акти самотужки, надавати вказівки відповідачу щодо змісту акту чи порядку його дій під час його складання, вважає, що наявні підстави для стягнення з КП «Наше місто» матеріальної шкоди, заподіяної залиттям в сумі 19 586,00 гривень, витрат на проведення будівельно-технічного дослідження в сумі 3 952,00 гривень, не отриманих доходів, які він міг реально отримати за договором оренди нежитлового приміщення від 31.03.2017 року в сумі 79 032,00 гривень, а також моральної шкоди в сумі 10 000,00 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неправильним встановленням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалитинове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на скаргу відповідач вказує, що доводи скарги є неспроможними, оскільки комісія за відсутності власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 не могла здійснити огляд його квартири та встановити дійсні причини затоплення і особу винуватця. Підстав для несанкціонованого проникнення до цієї квартири не малось. Тому вважає, що Акт обстеження без цих відомостей складено через ці обставини, а не через умисне або халатне ставлення до виконання завдань і функцій відповідачем. Просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргане підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 31 березня 2017 року сталося залиття належного ОСОБА_1 на праві приватної власності нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .

На час залиття КП «Наше місто» Запорізької міської ради виконувало функції виконавця з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в будинку, розташованому по АДРЕСА_1 .

04 квітня 2017 року комісією у складі майстрів дільниці № 2 АСОЖФ КП «Наше місто» було складено акт обстеження технічного стану нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , на предмет залиття, який затверджений начальником Олександрівської служби обслуговування житлового фонду ОСОБА_3 , про те, що в результаті залиття нежитлового приміщення пошкоджено: стеля - мокрі плями та пошкодження плити площею 12 м2, стіни - мокрі плями, відшарування штукатурного шару площею 10 м2.

У вступній частині акту обстеження технічного стану нежитлового приміщення на предмет залиття від 04.04.2017р. зазначено про те, що 02.04.2018р. в 12:31 год. в контактний центр по телефону 15-80 надійшла аварійна заявка від мешканця квартири АДРЕСА_7 про прорив трубопроводу холодного водопостачання в підвалі. 02.04.2017р. на момент прибуття аварійної служби за зазначеною адресою було встановлено, що залиття нежитлового приміщення, розташованого в цокольному поверсі, здійснювалося з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 . Течія припинилася, доступ до квартири АДРЕСА_3 надано не було, в квартирі постійно ніхто не проживає.

Згідно наявних у акті висновків комісії встановити причину залиття нежитлового приміщення АДРЕСА_1, розташованого в цокольному поверсі житлового будинку по АДРЕСА_1 , на момент обстеження не виявляється можливим через відсутність доступу до вище розташованої квартири АДРЕСА_3 .

Висновком будівельно-технічного дослідження № 786/08-17 від 13.08.2017р. визначено розмір завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди внаслідок залиття приміщення АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який складає 19 586,00 грн.

З метою відшкодування завданої залиттям матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_1 в серпні 2017 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа - комунальне підприємство «Наше місто», про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 23 578,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року у справі 331/5725/17 в задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. Вказане

рішення залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 31 липня 2019р.

Відмова у позові у справі 331/5725/17 до відповідача ОСОБА_2 була пов`язана з тим, що Акт від 04.04.2017р. не відповідає вимогам, передбаченим Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 ( далі - Правила № 76). Так, в ньому не зазначено характер та конкретні причини залиття нежитлового приміщення; результати огляду внутрішньо будинкової системи гарячого та холодного водопостачання, водопровідних комунікацій та сантехнічного обладнання квартири АДРЕСА_3 ; обсяги необхідного ремонту приміщень; орієнтовну вартість пошкоджених внаслідок залиття речей та особу, яка допустила таке залиття; підпис власника нежитлового приміщення. Акт було складено без присутності ОСОБА_2 .

Вказані обставини змусили ОСОБА_1 звернутись до суду з новим позовом до КП «Наше місто».

Обґрунтовуючи позовні вимоги до КП «Наше місто» Запорізької міської ради щодо відшкодування шкоди, позивач послався на те, що судовим рішенням у справі 331/5725/17 встановлено, що складений відповідачем акт від 04.04.2017р. не відповідає вимогам, передбаченим Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 ( далі - Правила № 76), і зазначене зробило неможливим захист його порушених прав в судовому порядку. Тому вважав, що таким неналежним виконанням покладених на відповідача функцій та обов`язків утримувача будинку та його мереж, йому спричинені ті збитки, які мала йому відшкодувати винна у залитті особа, але у зв`язку з такими упущеннями при складанні акту він не може в інший спосіб захистити своє порушене право, тому просив стягнути розмір відновлювального ремонту, упущену вигоду та моральну шкоду з КП «Наше місто».

Відмовляючи в задоволенні позову в цілому, суд першої інстанції виходив із того, що Жовтневим районним судом у справі № 331/5725/17 зроблено висновки лише щодо неналежності та недопустимості Акту обстеження ввід 04.04.2017р. як доказу у справі щодо визначення винуватцем залиття власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , але жодним чином не встановлювалось порушення КП «Наше місто» ЗМР обов`язків як виконавця послуг з утримання будинку АДРЕСА_1 . Та таких доказів не здобуто судом і при розгляді цієї справи. Також суд встановив, що КП «Наше місто» не могло скористатись несанкціонованим доступом для огляду квартири АДРЕСА_3 , оскільки 02.04.2017р. течія припинилась, що виключає можливість проникнення до житла без згоди власника.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції вважав, що підстав для стягнення відновлювального ремонту пошкодженого нежитлового приміщення, упущеної вимоги та моральної шкоди з КП «Наше місто» не мається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує на тому, що судом зроблено помилкові висновки в тій частині, що судовим рішенням у справі № 331/5725/17 не встановлено преюдиційного факту неналежного складання Акту обстеження від 04.04.2017р. КП «Наше місто». Зазначає, що з тексту рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2019р.вбачається, що судом встановлено, що ОСОБА_2 не був повідомлений про проведення комісійного обстеження, факт залиття нежитлового приміщення зафіксовано за його відсутності, в акті обстеження не встановлено причин залиття, акт не містить визначення винуватої у залитті приміщення особи. Саме в цьому позивач вбачає порушення КП «Наше місто» своїх обов`язків з належного обстеження факту залиття та складання акту, який має відповідати п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, та вважає, що ці винні дії відповідача призвели до неможливості забезпечити йому захист порушеного пошкодженням приміщення права.

Перевіривши вказані доводи скарги за матеріалами справи, колегія визнає їх необґрунтованими з огляду на наступні обставини.

Судами встановлено, що затоплення належного позивачу нежилого приміщення відбулось з квартири АДРЕСА_3 , яка розташована поверхом вище та власником якої був на час залиття ОСОБА_2 .

Про зазначені обставини свідчить як зміст Акту обстеження від 04.04.2017р., так і письмові пояснення по суті справи від 06.08.2018р. самого ОСОБА_1 , які ним були надані у справу № 331/5725/17.

Згідно з вказаними письмовими поясненнями ( а.с. 81-83), ОСОБА_1 зазначає, що 02.04.2017р. вода текла через поріг квартири АДРЕСА_3 у під`їзді та по сходах пожежного виходу. ОСОБА_1 вказував, що він телефонував ОСОБА_2 та надав йому інформацію, що з його квартири відбувається затоплення, який обіцяв прибути о 14.00 год.

З цих же пояснень ОСОБА_1 слідує, що о 13.00-13.30 год. приїхали працівники аварійної служби, які встановили факт витоку води саме з квартири АДРЕСА_3 шляхом її огляду через вікно та огляду вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , з під-яких до під`їзду витікала вода, але сам ОСОБА_2 відмовився впустити аварійну службу до своєї квартири. Аварійна служба усунула аварію та після обстеження всіх можливих джерел залиття встановила, що затоплення відбулось саме з квартири АДРЕСА_3 . Але всі подальші звернення ОСОБА_1 та працівників КП «Наше місто» щодо вирішення питання по телефону з ОСОБА_2 залишились без відповіді. Останній був запрошений на 09.00 год. 04.04.2017р. для обстеження квартири та складання акту, з`явився, але категорично відмовився надати комісії доступ до квартири АДРЕСА_3 , та пішов з місця зустрічі.

Таким чином, сам ОСОБА_1 у іншій справі за його позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди викладав обставини таким чином, що неправомірних чи халатних дій комісії при складанні акту обстеження не малось, а перешкоди у обстеженні квартири АДРЕСА_3 створювались її власником ОСОБА_2 , що і стало причиною не встановлення дійсної причини затоплення та винної особи у Акті.

Отже, відсутність у Акті обстеження від 04.04.2017р. огляду квартири АДРЕСА_3 , з якої відбулось підтоплення, що перешкодило комісії виявити причину та винуватця залиття, але це стало наслідком неправомірних дій власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , який відмовився від надання доступу комісії до своєї квартири, не створює підстав для висновку про наявність халатних або неправомірних дій КП «Наше місто».

Між тим, попри відсутність відомостей у Акті обстеження про винуватця та причини залиття у справі № 331/5725/17 ОСОБА_1 як позивач міг доводити винуватість ОСОБА_2 у затопленні його приміщення іншими доказами, зокрема, шляхом отримання довідки аварійної служби, допиту як свідків її працівників, членів комісії КП «Наше місто», які складали Акт обстеження, мешканців під`їзду, які сприяли усуненню залиття та були очевидцями цих обставин. Та, оскільки оглядом квартири АДРЕСА_7 , яка розташована над квартирою АДРЕСА_3 , аварійна служба течії води або прориву систем не встановила, то лише квартира АДРЕСА_3 була причетною до факту залиття, у якій, як вказував сам позивач, на той час відбувались ремонтні роботи. Тому це було лише предметом доведення у вищенаведеній справі, та неякісне доказування у тій справі не можна вміняти у вину працівникам КП «Наше місто», які намагались дотриматись вимог до Акту про обстеження та порядку його складання, але з суб`єктивних причин не змогли зафіксувати всі необхідні дані, про що і було зазначено у змісті цього Акту.

Крім того, у рішенні у справі № 331/5725/17 жодним чином не встановлювався факт порушення КП «Наше місто» обов`язків з виконання послуг з утримання будинку АДРЕСА_1 та його внутрішньо будинкових мереж. А за загальними правилами розмежування відповідальності за мережі водопостачання контроль за інженерним обладнанням, розташованим у квартирі, покладається безпосередньо на власника квартири відповідно до статті 151 ЖК України, пункту 8 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ № 45 від 24.01.2006р.

Правильними є і висновки суду про те, що у відповідача були відсутні підстави для несанкціонованого проникнення до квартири АДРЕСА_3 , оскільки комісія працювала вже після усунення аварійної ситуації, а тому не могла скористатись такими повноваженнями. Вказане слідує з чинної редакції на час виникнення спірних правовідносин статті 29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якою дозволялось здійснювати несанкціонований доступ до квартири для проведення огляду та ліквідації аварії без отримання згоди власника лише в момент виникнення невідкладного випадку та якщо не мається можливості встановити зв`язок з власником для інформування про негайне прибуття. Але, як слідує з пояснень самого ОСОБА_1 , зв`язок з мобільним телефоном ОСОБА_2 відбувався постійно та про аварію йому було відомо, яку було усунуто 02.04.2017р. аварійною службою.

Таким чином, у виниклій ситуації, враховуючи усі вище наведені обставини, відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства, виконав усі обов`язки в межах наданих йому повноважень та не повинен був діяти, порушуючи права та охоронювані інтереси інших осіб.

За вказаних обставин, КП «Наше місто» не може нести відповідальність за залиття та спричинену цим шкоду позивачеві, за неотриману останнім орендну плату у зв`язку з відмовою від оренди пошкодженого приміщення орендарем, а також за моральні страждання позивача, які спричинені внаслідок залиття.

У такому разі підстав для задоволення апеляційної скарги колегія не вбачає, тому у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України залишає оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24червня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 09 листопада 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.