Справа № 357/8241/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа : Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква про визнання недійсним рішення житлової комісії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що згідно виписки з протоколу військової частини НОМЕР_2 за № 7 від 13.08.1993 року, позивача та членів його сім`ї було зараховано на квартирний облік з 13.08.1993 року. Вказаний протокол не оскаржувався та не скасований. На підставі наказу Міністра оборони України за № 725 від 05.10.2004 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та позивача залишили на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок МО України. Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква, яке оформлено протоколом № 5 від 10.07.2017 року, сім`ю позивача, капітана запасу ОСОБА_1 було перенесено в черзі з 13.08.1993 року в чергу з 24.05.1995 року на підставі п.15 Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок, від 11.12.1984 року за № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, І надання їм жилих приміщень в Українській РСР» (далі Правила), а саме в зв`язку з тим, що не має даних про зареєстроване місце проживання позивача в 1993 році. А згідно вказаних Правил на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті. Позивач зазначає, що наведене рішення відповідача є протиправним, оскільки ОСОБА_1 був переведений на службу в м. Біла Церква та з членами своєї сім`ї в 1993 році жив в гуртожитку, наразі даних про реєстрацію отримати неможливо, прописки в паспорті не проставляли, крім того, про засідання житлової комісії його не було повідомлено, не ознайомили з рішенням житлової комісії від 10.07.2017 року, а тому позивач просив визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква, оформлене протоколом №5 від 10.07.2017 року про перенесення в черзі квартирного обліку ОСОБА_2 - недійсним; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 м. Біла Церква поновити ОСОБА_1 з членами його сім`ї на квартирному обліку з 13.08.1993 року на загальній черзі та позачерговій з 05.10.2004року.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, відзиву, жодних клопотань чи заперечень суду не напарвлено.

Третя особа - Квартирно-експлуатаційний відділ м.Біла Церква в судове засідання свого представника не направили, представник ОСОБА_3 подала суду заяву з проханням провести розгляд справи без участі представника третьої особи, на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що на засіданні житлової комісії в/ч НОМЕР_3 від 13.0.1993 року було розглянуто квартирне питання старшого лейтенанта ОСОБА_1 та поставлено його на квартирний облік в м. Біла Церква зі складом сім`ї 2 особи. Наведене підтверджено випискою з протоколу №7 (а.с.28).

На підставі наказу Міністра оборони України за № 725 від 05.10.2004 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок МО України (а.с.29).

Згідно витягу з протоколу №44 від 30.05.2016 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 було розглянуто питання про поновлення військовослужбовців запасу на квартирному обліку, які надали необхідні документи в облікову справу та, зокрема, було поновлено капітана запасу ОСОБА_1 в загальну чергу з 13.08.1993 року та позачергову з 05.10.2004 р., в складі сім`ї 3 особи (а.с.8).

Встановлено, що рішенням житлової військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква, яке оформлене протоколом №5 від 10.07.2017 року, сім`ю капітана запасу ОСОБА_1 було перенесено в черзі з 13.08.1993 року на 24.05.1995 року, складом сім`ї 3 особи, на підставі п. 15 Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984року за №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР». Наведене підтверджено витягом з протоколу №5 від 10.07.2017 року (а.с.7).

Позивач суду пояснив, що випадково дізнався про існування рішення житлової в/ч НОМЕР_1 м. Біла Церква, від 10.07.2017 р., згідно якого його чергу неправомірно змістили на 2 роки. Обґрунтування такого рішення є хибними. До 1993 року позивач жив по казармам, про що свідчать відомості в матеріалах справи, а в 1993 році був переведений до м. Біла Церква де з дружиною проживав в гуртожитку, реєстрації місця проживання в паспорті не фіксувалася, архівних даних про мешканців гуртожитку не збереглося. Позивач намагався відшукати будь-які дані про своє місце проживання в 1993 році, але відповіді не отримав. Однак, в 1993 році його б не постановили на квартирний облік в м. Біла Церква, якби він мешкав в іншому місці. Позивач з 1993 року перебував з родиною на квартирному обліку тільки в м. Біла Церква.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до п.19, п. 22 «Постанови від 28.08.1974 року №677 Ради Міністрів СРСР /мовою оригінала/ «Об утверждении Положения о паспортной системе СССР» паспорта должны быть сданы гражданами: а) при призыве на военную службу - в военные комиссариаты по месту призыва, а при зачислении в военно-учебные заведения - в эти учебные заведения для последующего направления в органы внутренних дел.

Прописка производится военнослужащих, проживающих вне казарм, кораблей и судов, - по справкам, выданным в установленном порядке воинскими частями и военными учреждениями».

З наведеного слідує, що паспорт позивача не міг містити відмітку про реєстрацію.

Згідно послужного списку 17.09.1993 року, позивач служив в 72 механізованій дивізії, безпосередньо в м. Біла Церква. В обліковій картці про прописку вказано, що позивач перебуває на спецобліку. Та саме з серпня 1993 року позивача поставлено на квартирний облік в м. Біла Церква. Рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_3 від 13.08.1993 року та житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2016 року за №44 не оскаржувалися, не скасовані.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Житлового кодексу Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру. З урахуванням статті 38 Житлового кодексу Української РСР порядок обліку (у тому числі зняття з обліку) військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, регулюється іншими актами законодавства, тобто спеціальними нормами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч.ч.1, 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно п. 3 Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської

Ради професійних спілок від 11.12.1984 року за № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», зобов`язано виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, профспілкові органи, міністерства, державні комітети і відомства УРСР, а також підприємства, установи, організації незалежно від їх підпорядкованості

суворо додержуватися Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.

Відповідно до п.22 Правил, громадяни вважаються взятими на квартирний облік: у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів - з дня винесення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи - з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи,

організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради. При одночасному розгляді заяв кількох осіб їх черговість на одержання жилих приміщень визначається за датою подання ними заяви з необхідними документами.

Підставою для зняття позивача з квартирного обліку житлова комісія військової частини зазначила п.15 Правил, відповідно до якого на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Зазначені вимоги не поширюються на внутрішньо переміщених осіб, визначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часупостійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків, а також осіб, зазначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил).

Відповідно до п. 23, п.24 Правил громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень

(додаток N 4). Книга повинна бути пронумерована, прошнурована, підписана секретарем виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів і скріплена печаткою виконавчого комітету. З числа вказаних громадян складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток N 5). Списки громадян, взятих на квартирний облік, та окремі списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, вивішуються для загального відома. На кожного громадянина (сім`ю), взятого на квартирний облік, заводиться облікова справа, у якій містяться необхідні документи. Обліковій справі дається номер, відповідний номеру у книзі обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилого приміщення.

Облікові справи зберігаються за місцем квартирного обліку громадян, а після надання їм жилих приміщень - у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, який видав ордер на вселення.

Отже, з наведеного слідує, що житлова комісія, приймаючи оскаржуване рішення щодо переміщення черги позивача, фактично, перейняла повноваження щодо зарахування на квартирну чергу осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та визначила іншу дату, ніж це було вказано в рішенні житлової комісії в 1993 році при взятті позивача на квартирний облік. Житлова комісія, фактично, переоцінила підстави для взяття на квартирний облік військовослужбовця та взяла до уваги паспортні дані позивача, залишивши поза увагою той факт, що до 1995 року реєстрація місця проживання військовослужбовця здійснювалася по довідкам, що видавалися в установленому порядку військовими частинами і військовими установами, відмітки в паспорті не проставлялися.

Крім того, з оскаржуваного рішення не вбачається належного, всебічного й повного дослідження відповідачем обставин щодо реєстрації місця проживання позивача. Житлова комісія в/ч 2167, приймаючи 10.07.2017року рішення, виявила в обліковій справі військовослужбовця відсутність відмітки про реєстрацію місця проживання в паспортних даних позивача в 1993 році, при цьому не перевірила фактичних обставин, не взяла до уваги висновки та рішення житлової комісії від 1993року, від 2004 року, від 2016 року, та однобічно й упереджено прийняла рішення. Отже, такими діями житлова комісія в/ч НОМЕР_1 допустила надмірний формалізм, ухвалила безпідставне і протиправне рішення про перенесення дати зарахування позивача на квартирний облік.

Таким чином, з врахуванням приписів вищенаведених правових норм та встановлених обставин, суд вважає за можливе визнати недійсним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в м. Біла Церква від 10.07.2017 року про перенесення дати зарахування на квартирний облік сім`ї позивача. Та, як наслідок, суд зобов`язує військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку з 13.08.1993р. на загальній черзі та позачерговій з 05.10.2004р.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 58 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99, ст.ст. 5, 15, 16 ЦК України, ст.40 ЖК України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Радії професійних спілок від 11.12.1984 року за № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», ст.ст. 10,19,141,258,263,264,354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.

Визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква, оформлене протоколом №5 від 10.07.2017 року про перенесення в черзі квартирного обліку ОСОБА_1 , - недійсним.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 м. Біла Церква поновити ОСОБА_1 з членами його сім`ї на квартирному обліку з 13.08.1993 року на загальній черзі та позачерговій з 05.10.2004року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 09.11.2020 року.

СуддяО. Я. Ярмола