Справа № 285/2959/20
провадження у справі № 2/0285/949/20
04 листопада 2020 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі : головуючої - судді Заполовської Т.Г.
за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,
сторони по справі: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новограді-Волинському
за правилами загального позовного провадження цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину будинку,
06.08.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частини 31/100 частини будинку АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона з 23.02.2002 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 09.09.2019 року. Під час шлюбу позивач разом з відповідачем придбали 31/100 часток у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 за рахунок спільно нажитих грошових коштів. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстроване за ОСОБА_2 . Тому позивач вважає, що вищезазначений будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. В добровільному порядку вирішити спір немає можливості. З метою захисту своїх майнових прав змушена звернутись до суду.
Сторони в судове засідання не прибули.
Позивач в заяві просила задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Судове засідання просила провести без її присутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації.
Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання; не подав відзив на позов та позивач в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.
Встановлено, що 23 лютого 2002 року позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб.
Шлюбний договір сторони не укладали.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/2951/19 від 09.09.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6-7).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 19.03.2003 року відповідач ОСОБА_2 придбав 31/100 часток у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 62,9 кв.м. і став одноособовим власником зазначеного нерухомого майна (а.с. 8-10).

Позивач зареєстрована за вказаною адресою з 21.10.2009 року (а.с. 4), однак не проживає за вказаною адресою на момент розгляду справи (а.с. 11).

Правовідносини між сторонами регулюються положеннями Сімейного кодексу України та загальними принципами Цивільного кодексу України.

Ст. 60 СК України визначає, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Також відповідно до положень ст.ст. 61, 63 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, відповідно до положень ст. 70 СК України, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

При постановленні рішення суд приймає до уваги положення Постанови ПВСУ від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де вказано, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Аналізуючи зазначені норми права та встановивши фактичні обставини по справі, суд вважає доведеним той факт, що 31/100 будинку АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана відповідачем в період шлюбу та в інтересах сім`ї з метою забезпечення місця проживання.

Відтак встановлені підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 76-82, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП невідомий) - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину за кожним на 31/100 ідеальних частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення 11.11.2020 року.

Головуюча суддя Т.Г. Заполовська