КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/9709/20 Головуючий у суді першої інстанції: Галаган В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Мостової Г.І., Слюсар Т.А.

при секретарі Рудик О.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

09 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась у суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 ,3-я особа ОСОБА_3 про стягнення на її користь аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн щомісячно на період навчання сина в Національній академії внутрішніх справ, починаючи з дня подачі позовної заяви до закінчення навчання або до досягнення сином 23-х років.

Позовні вимоги мотивовані тим, що від зареєстрованого 19.04.1997 шлюбу сторони мають спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2017 шлюб між сторонами було розірвано. 23.12.2016 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача у розмірі ј частини всіх видів заробітку/доходів щомісячно на період навчання сина ОСОБА_3 в Національній академії внутрішніх справ, починаючи з 06.10.2016 до 30.06.2020 включно. 01.02.2019 між позивачем та Національною академією внутрішніх справ укладено Договір № 161-187 КА про надання освітніх послуг ОСОБА_3 на здійснення підготовки здобувача ступеня вищої освіти бакалавра на заочній формі навчання за спеціальністю «Право». Відсутність матеріальної підтримки з боку батька значно ускладнила матеріальне становище позивача та їх спільного з відповідачем сина, оскільки єдине джерело надходження коштів у родині це заробітна плата позивача, яка вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь та утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією аліментів відповідно до закону, починаючи з 09.07.2020 і до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобто до 30 червня 2021 року, однак не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погодившись із рішенням суду в частині визначення розміру стягнутих аліментів позивач ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу. З приводу своєї незгоди вказувала, що при вирішенні її позовних вимог судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та допущена невідповідність висновків обставинам справи. При цьому послалась на норми Сімейного кодексу України. Вказувала, що оскільки син навчається, то потребує матеріальної допомоги, а влаштуватись на роботу за фаховою освітою не має можливості. Оскільки син навчається за контрактом, то витрати на навчання сплачує вона сама. А заробітної плати на навчання сина та похилих батьків, яким вона допомагає, недостатньо. А тому вважає, що розмір аліментів повинен становити 5 000 грн. Не згодна позивач з позицією суду щодо того, що син навчаючись на заочній формі навчання має можливість трудовлаштуватись, так як законодавець визначив право на отримання аліментів повнолітньої дитини віком до 23 років, яка продовжує навчання, не ставить розмір визначених судом аліментів в залежність від форми навчання. На її думку, відповідач за своїм матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти на сина у тому розмірі, який вона просить. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

На апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 подав відзив, посилаючись на те, що апеляційна скарга є безпідставною та не підтверджена належними та допустимими доказами. При цьому зазначав, що його матеріальне становище не дозволяє проводити оплату аліментів у тому розмірі, який просила позивач. Вказував, що син навчається на заочній формі навчання, а тому має можливість працювати та забезпечувати себе матеріально. Звернув увагу, що оплата аліментів при його стабільному заробітку була значною, але в теперішній час проводити таку оплату він не в змозі. До того ж, вважає, що повинен діяти принцип рівності обов`язку батьків з утримання дитини. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 у визначений ухвалою суду строк, не скористався процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання 06 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 та 3-я особа ОСОБА_3 не з`явились.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та 3-ї особи в судове засідання, які про час та місце розгляду справи повідомлені, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. До того ж, зазначені особи просили суд розглядати справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_2 на користь та утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією аліментів відповідно до закону, починаючи з 09.07.2020 і до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобто до 30 червня 2021 року, однак не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 навчається на заочній формі навчання, є повнолітньою особою, яка має можливість працевлаштування та отримання регулярного заробітку, відповідач є особою працездатного віку, також є працевлаштованою особою, не має інших утриманців та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам цивільного процесуального права дивлячись на таке.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Роз`яснення надані в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

19 квітня 1997 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17 квітня 2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між сторонами був розірваний.

З 12 серпня 2016 року ОСОБА_3 зарахований на 1-й курс денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ, термін закінчення навчального закладу - 30 червня 2020 року, що підтверджено Договором №1Д16-202-Ю про підготовку здобувача ступеня вищої освіти бакалавра від 12 серпня 2016 року, укладеним між Національною академією внутрішніх справ та Пац Владиславовим Вячеславовичем. (а.с. 9).

23.12.2016 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/14968/16, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.03.2017, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на період навчання в Національній академії внутрішніх справ, починаючи з 06 жовтня 2016 року до 30 червня 2020 року включно. (а.с. 10-13).

Згідно Листа Національної академії внутрішніх справ від 21.08.2019 № 46/10-П-4058, Наказом від 17.12.2018 № 1722 ОСОБА_3 було відраховано зі складу здобувачів ступеня вищої освіти бакалавра 3-го курсу 302 навчальної групи за спеціальністю «Право» навчально-наукового інституту № 1 за пп. 2.2.4 Договору (невиконання навчального плану). Наказом від 31.01.2019 № 114 ОСОБА_3 було поновлено на 6-й семестр 3Ка курсу у складі студентів навчально-наукового інституту заочного та дистанційного навчання з підготовки здобувачів ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Право». Відповідно до умов Договору про підготовку здобувача ступеня вищої освіти бакалавра від 01.02.2019 № 16 187КА, розмір плати за один семестр навчання ОСОБА_3 протягом всього терміну навчання становить 5 200,00 грн. (а.с. 14).

01.02.2019 між Національною академією внутрішніх справ, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір № 16-187КА про надання освітніх послуг ОСОБА_3 на здійснення підготовки здобувача ступеня вищої освіти бакалавра на заочній формі навчання за спеціальністю «Право», із сплатою за навчання 5 200,00 грн. за один семестр навчання. (а.с. 16-17).

Згідно Довідки від 09.09.2019 № 46/17-245, виданої Національною академією внутрішніх справ, ОСОБА_3 є студентом 4-КА курсу (набір - 2016 року, термін навчання - 5 років за кошти фізичних або юридичних осіб навчально-наукового інституту заочного та дистанційного навчання Національної академії внутрішніх справ, з підготовки здобувачів ступеня вищої освіти бакалавра, за спеціальністю «Право». (а.с. 15).

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (стаття 199 СК України).

Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

2) продовження ними навчання.

3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі.

Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі 2000 грн з подальшою індексацією аліментів відповідно до закону, починаючи з 09.07.2020 і до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобто до 30 червня 2021 року, однак не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Визначаючи розмір аліментів на повнолітнього сина сторін суд першої інстанції обгрутовано врахував, що ОСОБА_3 навчається на заочній формі навчання, є повнолітньою особою, яка має можливість працевлаштування та отримання регулярного заробітку, відповідач є особою працездатного віку, також є працевлаштованою особою, не має інших утриманців та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів.

Згідно довідки про доходи, виданої АО «Вячеслав Пац і Партнери» від 21.07.2020, загальна сума доходу відповідача за період з січня 2020 року по червень 2020 року становить 15 400,00 грн. (а.с. 50).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав до часткового задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права та допущення невідповідності висновків обставинам справи при ухваленні рішення судом першої інстанції, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення про часткове задоволення позовних вимог та ухвалення нового про повне задоволення позовних вимог враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову було стягнення аліментів на повнолітнього сина сторін, який навчається. Тому, не можна ототожнювати аліменти на навчання та витрати, що сплачуються за навчання по контракту, як додаткові.

Законодавець чітко визначив норму права щодо аліментів на дитину, що навчається (ст. 199 СК України).

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами, зокрема, платою за навчання по контракту.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 листопада 2020 року

Головуючий:

Судді: