Ухвала

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 461/4980/17

провадження № 61-15810ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Тетяна Миколаївна, про визнання правочину недійсним

та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Т. М., про визнання правочину недійсним

та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири

АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат та кухні, житловою площею 18,9 кв. м, загальна площа квартири

32,1 кв. м, комора в підвалі 9,8 кв. м, укладений 17 листопада 2015 року

між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т. М., реєстровий номер 3-2094, з приведенням сторін договору до попереднього стану.

Витребувано на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 1/2 частину квартири

АДРЕСА_1 , отриманої відповідачем відповідно до договору дарування вказаної частини квартири від 22 грудня 2015 року, укладеного

між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т. М., реєстровий номер 3-2388.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 січня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Т. М., про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , яка складається із двох житлових кімнат та кухні,

житловою площею 18,9 кв. м, загальна площа 32,1 кв. м, комора

в підвалі 9,8 кв. м, укладеного 17 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т. М., реєстровий номер 3-2094,

з приведенням сторін договору до попереднього стану та витребування

на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3

1/2 частини вказаної квартири, отриманої відповідачем відповідно

до договору дарування від 22 грудня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т. М., реєстровий номер 3-2388, відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

25 жовтня 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначив неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму

права без урахування висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду

(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідив належним чином зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої

статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Тетяна Миколаївна, про визнання правочину недійсним

та витребування майна з чужого незаконного володіння,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року.

Витребувати з Галицького районного суду м. Львова вищезазначену цивільну справу (№ 461/4980/17).

Надіслати відповідним учасникам справ копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу,

який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 23 листопада 2020 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович