Справа № 703/2461/20
09 листопада 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді Прилуцького В.О.
секретаря судових засідань Кочеткової І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
ОСОБА_1 звернулась в суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І., про визнання виконавчого напису нотаріуса від 31 серпня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 2260, таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 23 липня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 25 вересня 2020 року.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 25 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09 листопада 2020 року.
У судове засідання позивач та її представник адвокат Петренко О.В. не з`явилися, проте від представника позивача до суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його та його клієнтки відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а також просить стягнути із відповідача понесені позивачкою судові витрати на оплату судового збору та правову допомогу адвоката.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, відзиву на позовну заяву не направив.
Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І., в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки матеріали справи містять письмові докази про те, що АТ «Банк Форвард» належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, представник відповідача у судове засідання не з`явився без поважних причин, будь-яких повідомлень про причини не прибуття до суду не направив, відзиву не подав, а також, зважаючи на те, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, висловлену письмово, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З наданих суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. документів, на виконання ухвали Смілянського міськрайонного суду від 23 липня 2020 року про відкриття провадження у цивільній справі в частині витребування доказів, встановлено, що 13 жовтня 2011 року між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №92430162 у вигляді заяви, що містить умови відплатності та строковості. Крім того, сторонами кредитного договору погоджено графік повернення коштів, що починався 14 листопада 2011 року та закінчився 14 серпня 2012 року. Згідно цього графіку, сума кредиту, що була отримана ОСОБА_3 , становить 5212,95 грн.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 15 червня 2013 року, позивачка змінила прізвище із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
Дослідивши письмові докази, що були надані представником АТ «Банк Форвард» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Разумовій О.І., на підставі яких 31 серпня 2019 року нею видано виконавчий напис, що зареєстрований у реєстрі під №2260, а також обґрунтувань щодо відсутності безспірності боргу ОСОБА_1 згідно умов кредитного договору №92430162 від 13 жовтня 2011 року, суд дійшов такого висновку.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК україни, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вказаних норм матеріального права, суд дійшов таких висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Проте, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Аналогічний висновок щодо застосуваня вказаних норм матеріального права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №61-84цс19).
При цьому матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що кредитний договір №92430162 поміж ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Руский Стандарт», у зв`язку із заборгованістю по якому приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І. 31 серпня 2019 року вчинила оскаржуваний позивачкою виконавчий напис, укладений був саме 14 жовтня 2011 року.
Таким чином, суд дійшов висновку, що виконавчий напис за реєстровим №2260 від 31 серпня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. щодо кредитного договору, який не був укладений поміж ПАТ «Банк Руский Стандарт», правоноступником якого є АТ «Банк Форвард», та ОСОБА_2 .
Проте згідно графіку платежів до кредитного договору №92430162 від 13 жовтня 2011 року розмір заборгованості мав би бути сплачений ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» у строк до 14 серпня 2012 року. У той же час, АТ «Банк Форвард» як правонаступник ПАТ «Банк Руский Стандарт» подав заяву про видачу виконавчого напису щодо стягнення боргу за кредитним договором №92430162 лише 29 серпня 2019 року, тобто після сплину 7 років та 15 днів після виникнення у відповідача права на стягнення боргу у примусовому порядку.
Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Тому суд дійшов висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І., видаючи виконавчий напис від 31 серпня 2019 року, не дотрималась положень ст.88 Закону України «Про нотаріат».
Викладені вище обставини свідчать про відсутність, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, безспірної заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Банк Форвард» як стягувачем, оскільки її розмір, що зазначений у виконавчому написі, не відповідає розміру заборгованості, що міститься у документах, які були надані представником АТ «Банк Форвард» приватному нотаріуса для видачі виконавчого напису, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.
На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн судового збору за подачу позовної заяви та 3750 грн. витрат на правничу допомогу, що підтверджені матеріалами справи (договори про надання правничої допомоги від 21 липня та 24 вересня 2020 року, квитанції про оплату за №23/07/20-1 від 23 липня 2020 року, №25/09/20-1 від 25 вересня 2020 року та за №16/10/20-1 від 16 жовтня 2020 року, акти виконаних робіт від 23 липня і 09 листопада 2020 року та детальний опис робіт), а всього 4590,80 грн.
З огляду на викладене, керуючись ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», ст.12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Стягнути із Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 840,80 грн судового збору за подачу позовної заяви та 3750 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 4590,80 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем та третьою особою протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду або через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом тридцяти днів з дня його отримання.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Банк Форвард», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105, код ЄДРПУО: 34186061.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, місце здійснення нотаріальної діяльності: 03150, м. Київ, вул. Ямська, 72, прим. 211, в літ. «А», РНОКПП - невідомий.

Головуючий: В. О. Прилуцький