Справа: 164/1114/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2020 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Токарської І.С.,

при секретарі Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Старочорторийської сільської ради Маневицького району Волинської області, Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки ведення особистого селянського господарства, площею 1,0550 га та 0,35 га. 16 травня 2011 року ОСОБА_6 посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 , який прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Однак, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_6 правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, позивачу було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просив суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказане спадкове майно.

Ухвалою Маневицького районного суду від 15 жовтня 2020 року до участі в розгляді справи в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_7 , кожен зокрема, не з`явилися, однак подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Від відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , кожного зокрема, до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення.

Відповідачі - Старочорторийська сільська рада Маневицького району Волинської області, Маневицька районна державна адміністрація Волинської області, кожен зокрема, своїх представників для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представників, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Інших заяв та клопотань під час підготовчого провадження від сторін не надходило. Відповідачами не було подано відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 . Ще за життя спадкодавець, а саме 16 травня 2011 року, посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с. 5-6).

Відповідно до витягу з погосподарської книги № 3 за 2016-2020 роки та довідки Старочорторийської сільської ради Маневицького району № 608 від 27 квітня 2020 року, по особовому рахунку № НОМЕР_1 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від імені спадкодавця 16 травня 2011 року було посвідчено заповіт на ім`я ОСОБА_1 , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час смерті. Спадкодавець ОСОБА_6 на день смерті була зареєстрована та проживала з синами чоловіка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 . Іншим спадкоємцем є дочка спадкодавця ОСОБА_8 (а.с. 7, 8).

Із зави ОСОБА_8 , посвідченої нотаріально 27 квітня 2020 року, вбачається, що від частки у спадщині, що залишилася після смерті матері ОСОБА_6 , вона відмовляється, не заперечує щодо видачі свідоцтва на право власності на спадщину на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 11).

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 052066 від 12 лютого 2008 року, ОСОБА_6 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,0550 га (а.с. 12).

Із витягу з рішення Старочорторийської сільської ради Маневицького району Волинської області № 7/8 від 29 грудня 1997 вбачається, що ОСОБА_6 передано у приватну власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,35 га та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,12 га (а.с. 9).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 611/02-31 від 23 липня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Старочорторийською сільською радою Маневицького району 16 травня 2011 року за № 143, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, а саме - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , земельну ділянку для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,35 га, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,0550 га (а.с. 16).

Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 684/01-16 від 4 вересня 2020 року, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 272 за 2020 рік. 11 червня 2020 року з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 11 червня 2020 року з заявою про відмову від належної частки у спадщині звернулась ОСОБА_8 (а.с. 38-41).

Згідно висновку Маневицького архітектурно - планувального підприємства від 9 червня 2020 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 15).

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину в встановлений законом строк та спосіб, а також визнання позову відповідачами, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 200, 247, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1235, 1236, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , як на спадкове майно по смерті ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку, площею 0,35 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що в с. Старий Чорторийськ Маневицького району Волинської області, які були виділені ОСОБА_6 на підставі рішення Старочорторийської сільської ради Маневицького району № 7/8 від 29 грудня 1997 року.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,0550 га, яка розташована на території Старочорторийської сільської ради Маневицького району Волинської області та складається з: земельної ділянки № НОМЕР_2 , площею 0,8557 га, кадастровий номер :02:002:0021, земельної ділянки № НОМЕР_3 , площею 0,1993 га, кадастровий номер :02:002:0065, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 052066 від 12 лютого 2008 року, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_6 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 9 листопада 2020 року.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська