Справа № 333/6128/19
Провадження № 2/333/472/20
19 серпня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого-судді Кулик В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування якого зазначила наступне.
28.07.2018 року між позивачем та відповідачем по справі був укладений шлюб, який зареєстрований у Комунарському районному у м. Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис за № 621. Сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2019 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. За час сумісного життя у шлюбі сторонами був придбаний житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 кв.м, площа земельної ділянки 0,0438 га, право власності на якій зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Літенко Л.В. реєстраційний № 794.
Також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті послуг на проведення оцінки вартості майна у сумі 450 грн. 00 коп. Витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи просить покласти на відповідача.
Ухвалою суду від 01.11.2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 23.12.2019 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.
30.01.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю.
27.02.2020 року позивач ОСОБА_1 надала суду відзив на зустрічну позовну заяву.
Ухвалою суду від 05.03.2020 року зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження з первісним позовом.
Ухвалою суду від 19.08.2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача за зустрічним позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином. Свої інтереси довірила представляти адвокату Неткал О.О., який надав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги просять задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений судом належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином .
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
28.07.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований у Комунарському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено актовий запис за № 621 та видано відповідне свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 7).
За час перебування в шлюбі, сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за №1123 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 8).
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2019 року у справі № 333/5112/19, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 192).

ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Літенко Л.В. за реєстровим № 794, належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 кв.м., який розташований на земельній ділянці 0,0438 га (а.с. 13-14).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень право власності на вище вказаний будинок зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 15).

Даний житловий будинок було придбано ОСОБА_2 з а час сумісного життя у шлюбі сторонами, тобто сторонами набуте спільне майно.

Як вбачається з довідок Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 01.04.2019 року, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.04.2019 року зареєстрована донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Вирішуючи даний спір суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

На підставі ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Водночас, за змістом ч. 3 ст. 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. п. 22, 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (п. 30 Постанови).

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок набутий сторонами за час шлюбу, тому відповідно до чинного законодавства є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про необхідність поділу спільної сумісної власності подружжя між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Зважаючи на зазначене, житловий будинок по АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому заявлені позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, та є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись 60, 61, 69, 70, 71 Сімейного кодексу, ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 282, 284, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 кв.м. з відповідними побутовими, господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0438 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0230.

Поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності наступним чином:

-визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 кв.м. з відповідними побутовими та господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0438 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0230;

-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 кв.м. з відповідними побутовими та господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0438 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0230.

Стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті послуг на проведення оцінки вартості майна у сумі 450 (чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 062 (одна тисяча шістдесят дві) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 19 серпня 2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик