КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 752/8848/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва постановлену суддею Мазур Ю.Ю. від 26 травня 2020 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,

У С Т А Н О В И Л А :

В травні 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму грошових коштів у розмірі 1 300 000,00 грн. у рахунок погашення боргу за розпискою від 15.12.2019 року, стягнути із ОСОБА_2 на його користь суму понесених судових витрат у розмірі 10 510,00 грн.

Крім того, разом із поданням позовної заяви позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належне ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку площею 0,1589 га та житловий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи тим, що сума боргу є значною, вартість вказаної земельної ділянки та будинку становить близько 1 300 000,00 грн., відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за розпискою та в подальшому може відчужити належне на праві власності майно, що у випадку задоволення позову унеможливить виконання рішення суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року у задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою відмовлено.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою суду, позивач подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити, вжити захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належне ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що ухвала прийнята з порушеннями норм цивільного процесуального законодавства, судом не було дотримано строків розгляду заяви, суд не в повній мірі дослідив викладені в заяві доводи, не звернув увагу на реальні обставини, які є підставами для забезпечення позову та дійшов до неправильних висновків про відсутність підстав для задоволення заяви, через що ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, зокрема вказує, що забезпечення позову можливе лише шляхом накладення арешту саме на вказане майно, що належить ОСОБА_2 , як на можливість повернення грошових коштів, вартість вказаного майна є співмірною з сумою неповернутих грошових коштів, при цьому наголошує, що ризик відчуження майна іншою стороною не обов`язково має бути реальним, адже об`єктивно оцінити мотиви іншої особи на відчуження майна неможливо.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як зазначив позивач у своїй позовній заяві , 15.02.2019 року ОСОБА_1 надав, а ОСОБА_2 отримала у позику 1 300 000,00 грн. та зобов`язалася повернути ОСОБА_1 позику протягом одного року з дня надання даної розписки.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (дата формування 09.04.2020), земельна ділянка площею 0,1589 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, № 9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, за приписами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відмовляючи у забезпеченні позовних вимог про стягнення 1 300 000,00 грн суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що позивач не надав доказів існування загрози невиконання можливого рішення суду.

Та обставина, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відчуження відповідачем нерухомого майна, на яке позивач просить накласти арешт, на думку колегії суддів дає підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Такий захід як забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок та земельну ділянку є спів мірним із позовними вимогами про стягнення 1 300 000 гривень, так як вартість нерухомості та сума боргу є однаковими.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 150 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1589 га, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 ( кадастровий номер :01:012:0020) та житловий будинок АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Стягувач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття , однак, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 5 листопада 2020 року.

Суддя - доповідач:

Судді: