У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2020 Справа №607/18576/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», державного реєстратора Білобожницької сільської ради Іванісік Сергія Васильовича, Приватного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання недійсним рішення державного реєстратора Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісіка С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47231928 від 06 червня 2019 року; витребування із незаконного володіння ТОВ «Кей-Колект» нежитлового приміщення загальною площею 73,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання ТОВ «Кей-Колект» звільнити нежитлове приміщення та передати його належному власнику.

Одночасно із поданням позову позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на нежитлове приміщення загальною площею 73,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що він ( ОСОБА_1 ) є власником нежитлового приміщення загальною площею 73,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на котре, на даний час, відповідачем ТОВ «Кей-Колект» незаконно зареєстровано право власності згідно рішення державного реєстратора Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісіка С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47231928 від 06 червня 2019 року. На даний час, він ( ОСОБА_1 ) не має доступу до вказаного приміщення, оскільки відповідач «Кей-Колект» активно змінив вхідні замки та позбавив його можливості доступу до нежитлового приміщення. Разом із цим, ТОВ «Кей-Колект» активно вчиняє дії з приводу відчуження вказаного нежитлового приміщення, зокрема розміщує оголошення на інтернет-ресурсах «Дом-РІА» та Агенції «Секвоя» про продаж нежитлового приміщення загальною площею 73,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та звертається в агенції нерухомості з метою продажу. З цих підстав, заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду в разі його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

З копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» №12829595 від 09 грудня 2006 року вбачається, що нежиле приміщення що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23 листопада 2006 року.

Разом із цим, як убачається із долучених до матеріалів заяви документів, згідно рішення державного реєстратора Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісік С.В. від 06 червня 2019 року на підставі договору відступлення права вимоги, право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 73,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект».

До заяви про забезпечення позову заявником долучено копії витягів з інтернет-сайту «Дом-Ріа» та «Агенція нерухомості «Секвоя» на яких розміщені оголошення про продаж нежитлового приміщення, загальною площею 74 кв.м., яке знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Диспозиція ст. 149 153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів…Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, оцінюючи наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, беручи до уваги, що накладення арешту на майно відповідача є заходом, який призводить до суворих обмежень для власника майна у користуванні його майном та вказані дії можуть призвести до порушень конституційних прав відповідача по справі на володіння та користування належним йому майном, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити частково шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» вчиняти будь-які дії щодо відчуження (шляхом передачі, продажу, дарування, реєстрації, перереєстрації) нежитлового приміщення загальною площею 73,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстрована не праві власності за ТОВ «Кей-Колект».

При цьому, суд враховує те, що саме такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь які дії щодо відчуження спірного нежитлового приміщення є достатнім і співмірним із заявленими позивачем вимогами та в той же час не буде порушувати прав відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.149-154,259,260, 353,354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» вчиняти будь-які дії щодо відчуження (шляхом передачі, продажу, дарування, реєстрації, перереєстрації) нежитлового приміщення загальною площею 73,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстрована не праві власності за ТОВ «Кей-Колект».

У задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати у Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, позивачу та відповідачам.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Ухвала складена та підписана 06 листопада 2020 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка