справа № 759/289/17
головуючий у суді І інстанції Миколаєць І.Ю.
провадження № 22-ц/824/7895/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка Олега Володимировича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , обґрунтовуючи його тим, що 04 квітня 2011 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № CL 113786, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 54 643 грн 50 коп. строком до 05 жовтня 2017 року зі сплатою 20 % річних за користування кредитом, з 05 березня 2012 року відсоткова ставка була змінена на 28 % річних.

Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором № CL 113786 від 04 квітня 2011 року, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість.

Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 98 963 грн 63 коп., яка включає в себе: прострочена заборгованість по кредиту - 32 129 грн 97 коп., сума дострокового стягнення кредиту - 17 452 грн 06 коп.,

відсотки - 46 580 грн 53 коп., штраф - 2 801 грн 07 коп., а також судові витрати у розмірі 1 484 грн 45 коп.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року позов ТОВ ФК «Кредит-Капітал» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» суму заборгованості за кредитним договором № CL 113786 від 04 квітня 2011 року у розмірі 52 465 грн 94 коп. та судовий збір у розмірі 1 484 грн 45 коп.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що позовні вимоги є доведеними, позовна давність застосовується лише до вимог про стягнення процентів і штрафу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Якименко О.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 січня 2020 року та стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 09 листопада 2017 року представником відповідача - Якименком О.В. до суду першої інстанції подавалась заява, у якій він просив відмовити позивачу у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04 квітня 2011 року у зв`язку із порушенням строку позовної давності.

Суд першої інстанції застосував норми цивільного законодавства України щодо необхідності виконання боржником своїх зобов`язань і жодним чином не надав правового аналізу та не навів необхідних висновків щодо пропущення позивачем строку позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлялось у суді першої інстанції, є підставою для відмови у задоволенні позову (стаття 267 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності визначений у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач дізнався про порушення його права ще у 2012 року, а тому строк позовної давності почав свій відлік, саме з цієї дати.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що аргументи, наведені апелянтом у апеляційній скарзі безпідставні та спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Наводячи аргументи, апелянт не надає жодних доказів на підтвердження та обґрунтування своїх слів, в свою чергу посилається тільки на норми законодавства які не цілком стосуються справи.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Банк Універсальний».

27 серпня 2007 року рішенням загальних зборів учасників ВАТ «Банк Універсальний» перейменовано у ВАТ «Універсал Банк». Внаслідок зміни найменування ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Універсал Банк» (рішення загальних зборів від 22 червня 2009 року), що підтверджується пунктом 1.1. статуту ПАТ «Універсал Банк».

Відповідно до умов кредитного договору № CL 113786 від 04 квітня 2011 року (кредит готівкою, звичайний, рефінансування перед ПАТ «Універсал Банк») ОСОБА_1 отримав у ПАТ «Універсал Банк» кредит у сумі 54 643 грн 50 коп. строком до 05 жовтня 2017 року зі сплатою 20% річних за користування кредитом, з 05 березня 2012 року відсоткова ставка була змінена на 28% річних (а.с. 3-16, 28, 29 30, 31).

Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору № CL 113786 від 04 квітня 2011 року встановлено:

- основна сума кредиту - 54 643 грн 50 коп.;

- процентна ставка: у розмірі 20% річних - за користування кредитом у період з 04 квітня 2011 року по 04 березня 2012 року (включно); у розмірі 28% річних - за користування кредитом, починаючи з 05 березня 2012 року;

- штраф - 30% від невиконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника за договором, але не більше 50 грн., за кожен випадок такого невиконання або несвоєчасного виконання грошового зобов`язання;

- кількість щомісячних платежів - 79;

- сума щомісячного платежу: у розмірі 1 238 грн 90 коп. - за користування кредитом у період з 04 квітня 2011 року по 04 березня 2012 року (включно); у розмірі 1 479 грн 10 коп. - за користування кредитом, починаючи з 05 березня 2012 року;

- датою сплати щомісячного платежу - є останній робочий день, що передує 05 числу кожного місяця;

- датою сплати останнього платежу є 05 жовтня 2017 року;

- сума останнього платежу 1 479 грн 83 коп. (а.с. 13).

Відповідно до додатку № 2 до кредитного договору № CL 113786 від 04 квітня 2011 року реальна процентна ставка становить 28,97%, подорожчання кредиту - 59 323 грн 73 коп. (а.с. 14-16).

Банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі, і в порядку, передбаченому кредитним договором, 04 квітня 2011 року надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 54 643 грн 50 коп.

Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 54 643 грн 50 коп. підтверджується меморіальним ордером № 0630096UAH000284/119366 від 04 квітня 2011 року (а.с. 20, 21).

Так, відповідно до підпунктів 5.1. - 5.4. кредитного договору № CL 113786 від 04 квітня 2011 року, погашення основної суми кредиту та сплата процентів здійснюються у формі щомісячних ануїтетних платежів у строки та сумах, встановлені для сплати таких ануїтетних платежів (надалі - «щомісячний платіж» або «щомісячні платежі»).

Сума щомісячних платежів за цим договором, що включає погашення основної суми кредиту та нарахованих процентів, зазначена у додатку 1 до цього договору. Графік щомісячних платежів визначено у додатку 2 до цього договору.

Позичальник зобов`язується щомісячно в дату сплати щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування включно до такої дати відповідної суми коштів на поточний рахунок позичальника, вказаний у пункті 3.1. даного договору. Позичальник доручає кредитору самостійно направляти кошти на погашення заборгованості позичальника у порядку та черговості, визначених пунктом 5.5. цього договору та іншими умовами цього договору.

При цьому, під терміном «дата сплати щомісячних платежів» сторони розуміють останній робочий день, що передує даті, вказаній у графіку щомісячних платежів, відповідного місяця погашення заборгованості.

Під терміном «дата прострочення сплати суми основного боргу» сторони розуміють перший робочий день, що слідує за вищевказаною датою сплати щомісячного платежу. У разі, якщо дата сплати щомісячного платежу випадає на неробочий день, списання коштів здійснюється в перший робочий день, що слідує за таким неробочим днем.

Відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконував, на погашення заборгованості згідно з даних вказаних у розрахунку заборгованості за кредитним договором було сплачено:

на погашення кредиту - 5 061 грн 47 коп. за період з 05 квітня 2011 року по 04 лютого 2013 року, останній платіж було здійснено в цей період у розмірі 40 грн 45 коп.;

на погашення відсотків - 9 650 грн 02 коп. за період з 05 квітня 2011 року по 04 вересня 2012 року, останній платіж було здійснено в цей період у розмірі 30 грн 38 коп. (а.с. 17-19).

Вказані обставини не заперечувалися відповідачем (а.с. 59-62).

Отже, згідно з розрахунком позивача у зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 17 серпня 2016 року становить 98 963 грн 63 коп., яка включає в себе 32 129 грн 97 коп. - прострочена заборгованість по кредиту, 17 452 грн 06 коп. - сума дострокового стягнення кредиту, 46 580 грн 53 коп. - відсотки, 2 801 грн 07 коп. - штраф (а.с. 17-19).

Відповідачем не викладено своїх міркувань і аргументів щодо неправильності наданого банком розрахунку заборгованості щодо розміру відсоткової ставки, періоду нарахування тощо та мотиви його відхилення судом.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором позики встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належні йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу була направлена вимога повідомлення від 28 листопада 2014 року, де зазначено про те, що позичальник не сплачує заборгованість по кредиту та нарахованих по ньому процентах, чим порушує прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором.

А також, зазначено, що станом на дату цієї вимоги розмір заборгованості позичальника по сплаті кредиту та нарахованих процентах за кредитним договором становить 87 405 грн 16 коп. з яких: 14 637 грн 21 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 34 944 грн 82 коп. - строкова сума заборгованості за кредитом; 32 849 грн 30 коп. - відсотки/комісія, нараховані за користування кредитними коштами; 4 973 грн 83 коп. - підвищені відсотки/пеня/штраф за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Банк вимагає від позичальника, з моменту отримання цієї вимоги, негайно сплатити всю суму заборгованості за кредитним договором, включаючи прострочену, строкову, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань.

У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги та банк буде вимушений стягнути всю суму кредиту в примусовому порядку зі стягненням витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та витратами виконавчого провадження (а.с. 25).

Відповідно до пункту 6.6. кредитного договору № CL 113786 від 04 квітня 2011 року, кредитор має право вимагати від позичальника достроково погасити кредит до настання остаточного строку/терміну погашення, а позичальник зобов`язується на письмову вимогу кредитора достроково погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані проценти за користування кредитом, нараховану неустойку та інші платежі й нарахування за цим договором (якщо мають місце), що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора, але не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання такої вимоги кредитора, в одному з наступних випадків:

- затримка сплати частини кредиту та/або процентів за його користування принаймні за один календарний місяць;

- сума поточної заборгованості позичальника перевищує суму непогашеного кредиту більш ніж на 10%;

- несплата позичальником більш ніж одного щомісячного платежу, що перевищує 5% суми кредиту.

- іншого істотного порушення умов цього договору (зокрема, але не виключно, іншого прострочення позичальником сплати коштів на користь кредитора за цим договором).

Отже, у справі, яка переглядається, сторони в кредитному договорі узгодили дострокове повернення кредиту, сплату процентів, комісії та інших платежів, у тому числі у випадках, коли позичальник не сплатив банку в строк будь-яку суму, належну до сплати.

При цьому сторони передбачили, що дострокове повернення кредиту, сплата процентів, передбачених цим договором, у випадках, установлених пунктом 6.6. цього договору, мають бути здійснені не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання такої вимоги кредитора.

Відповідно до пункту 6.7. кредитного договору № CL 113786 від 04 квітня 2011 року поштова квитанція, якою підтверджується відправлення відповідного рекомендованого листа позичальнику на його адресу для листування, зазначену у пункті 14 цього договору, вважається документальним підтвердженням відправлення кредитором листа з вимогою до позичальника виконати зобов`язання позичальника за пунктом 6.6. цього договору, повністю усунути порушення зобов`язань позичальника, повністю або частково погасити кредит тощо.

Як вбачається з довідки поштового відділення про причини повернення (досилання) (а.с. 26) та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 27) вимога - повідомлення від 28 листопада 2014 року була направлення відповідачу 04 грудня 2014 року, однак не вручена адресату у зв`язку з «іншими причинами, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення: «продав будинок, виїхав 2 роки тому (06 грудня 2014 року)».

Разом з тим, оскільки вимога - повідомлення від 28 листопада 2014 року про дострокове погашення не була одержана відповідачем, колегія апеляційного суду вважає, що сторони не змінили строк виконання основного зобов`язання, і зобов`язання продовжує виконуватися шляхом здійснення періодичних платежів.

Таким чином, направлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом за відсутності одержання такої вимоги, - не змінило строк виконання зобов`язання та не зумовило початок перебігу позовної давності з 04 січня 2015 року (30 днів з дня одержання).

Колегія апеляційного суду вважає, що у справах про стягнення кредитних коштів на банк покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а на позичальника покладений обов`язок довести повернення банку кредит у повному обсязі у терміни, встановлені графіком погашення кредиту.

Враховуючи, що відповідач не спростував обставини щодо невиконання умов договору із позивачем, колегія апеляційного суду вважає, що за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 17 серпня 2016 року становить 98 963 грн 63 коп., яка включає в себе: прострочену заборгованість по кредиту - 32 129 грн 97 коп., суму дострокового стягнення кредиту - 17 452 грн 06 коп., відсотки - 46 580 грн 53 коп., штраф - 2 801 грн 07 коп.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи відповідачем було подано заяву про застосування позовної давності (а.с. 59-62).

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

У цій справі сторони погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також терміни щомісячного виконання зобов`язання. Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами відповідно до графіку щомісячних платежів упродовж строку кредитування.

Відповідно до статей 526, 599, 610, 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Щодо перебігу позовної давності за вимогами, що складаються із сукупності прострочених щомісячних зобов`язань по кредиту, колегія апеляційного суду враховує таке.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу.

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 28 грудня 2016 року (а.с. 2, 36), тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів, починаючи з 05 квітня 2011 року по 05 січня 2014 року (дата визначена з урахування графіку щомісячних платежів).

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування позовної давності за вимогами позивача про стягнення суми кредиту, - є помилковими.

Отже, позивач звернувся до суду після спливу позовної давності щодо 34 щомісячних платежів по кредиту у сумі 8 719 грн 76 коп. та по відсоткам у сумі 23 820 грн 44 коп.

Таким чином, колегія апеляційного суду самостійно здійснює розрахунок позовних вимог, що підлягають задоволенню з урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності.

Станом на 17 серпня 2016 року прострочена заборгованість по кредиту становить 40 862 грн 27 коп.: 54 643 грн 50 коп. (наданий кредит) - 5 061 грн 47 коп. (сплачено кредиту) - 8 719 грн 76 коп. (34 щомісячних платежів по кредиту поза межами позовної давності).

Таким чином, оскаржуване рішення в цій частині необхідно змінити, та задовольнити позов про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 40 862 грн 27 коп., замість 49 582 грн 03 коп. (прострочена заборгованість по кредиту - 32 129 грн 97 коп., сума дострокового стягнення кредиту - 17 452 грн 06 коп.) В іншій частині слід відмовити у зв`язку з пропуском позовної давності.

Щодо перебігу позовної давності за вимогами, що складаються із сукупності прострочених процентів за користування кредитними грошовими коштами, то колегія апеляційного суду враховує таке.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованість по процентам у розмірі 2 540 грн 02 коп., суд першої інстанції виходив з того, що вказана заборгованість підлягає стягненню за період з 04 квітня 2011 року по 04 березня 2012 року, виходячи з розміру відсоткової ставки 20%.

А також, суд першої інстанції вважав, що стягнення заборгованості по процентам, які з 05 березня 2012 року нараховувалися за відсотковою ставкою 28% суперечить умовам кредитного договору, оскільки боржник не був належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом.

Колегія апеляційного суду звертає увагу на те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягнення частини процентів позивачем не оскаржується.

З урахуванням заяви про застосування позовної давності, колегія апеляційного суду вважає, що позивач звернувся до суду після спливу позовної давності щодо 34 щомісячних платежів по процентам за період з 04 квітня 2011 року по 04 березня 2012 року.

Таким чином, оскаржуване рішення в цій частині необхідно змінити та відмовити у стягненні заборгованості по процентам у розмірі 2 540 грн 02 коп. за період з 04 квітня 2011 року по 04 березня 2012 року у зв`язку з пропуском позовної давності.

Щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу), нарахованої за останній рік до дня звернення до суду, то колегія апеляційного суду враховує, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягнення частини штрафу позивачем не оскаржується.

Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

У постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується.

Вказаного висновку дійшов і суд першої інстанції, стягнувши з відповідача штраф у розмірі 343 грн 89 коп. за період з 03 січня 2016 року по 03 січня 2017 року, тобто за останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду. Таким чином, оскаржуване рішення в цій частині слід залишити без змін.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року замінено ПАТ «Універсал Банк» на його правонаступника ТОВ ФК «Кредит Капітал» у зв`язку з укладенням договору від 14 березня 2017 року про відступлення прав вимоги № UB-OP/17-017, відповідно до умов якого ТОВ ФК «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ПАТ «Універсал Банк» (а.с. 92-93).

Відповідно до частини 2 статті 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Вчинення первісним стягувачем ПАТ «Універсал Банк» дій до вступу правонаступника, так і утриманняостаннього від їх вчинення тягне за собою настання для правонаступника наслідків.

При цьому, ТОВ ФК «Кредит-Капітал»,як правонаступник, несе ризик настання наслідків, у тому числі і негативних, пов`язаних як із вчиненням так і не вчиненням первісним стягувачем ПАТ «Універсал Банк» дій.

Враховуючи викладене, позовну давність потрібно відраховувати з моменту порушення виконання зобов`язання, а не з моменту передання новому кредитору прав за кредитним договором.

Крім цього, представник ОСОБА_1 - адвокат Якименко О.В. в апеляційній скарзі просив суд стягнути витрати, у розмірі 5 000 грн., пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката.

Відповідно до вимог частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України кожна із сторін процесу подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи не подані. Отже, відсутні підстави для їх стягнення на користь відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України» рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року слід змінити.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (41,6%), на позивача покладаються витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у відповідному розмірі 1 300 грн 73 коп. (100% - 2 227 грн 27 коп. * 41,6%).

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка Олега Володимировича задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції:

«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79000, місто Львів, с/с 45) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79000, місто Львів, с/с 45, р/р НОМЕР_2 АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, ) суму заборгованості за кредитним договором № CL 113786 від 04 квітня 2011 року у розмірі 40 862 грн 27 коп., штраф у розмірі 343 грн 89 коп. та судовий збір у розмірі 1 484 грн 45 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79000, місто Львів, с/с 45, р/р НОМЕР_2 АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 300 грн 73 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді В.М. Волошина

Т.А. Слюсар