Постанова

Іменем України

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 555/531/19

провадження № 61-6727св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Прислуцька сільська рада Березнівського району Рівненської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Прислуцької сільської ради на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2019 року

у складі судді Собчука А. Ю. та постанову Рівненського апеляційного суду

від 18 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Хилевич С. В., Ковальчук Н. М., Шимків С. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Прислуцької сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення Прислуцької сільської ради від 15 листопада 2018 року № 373.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 листопада 2018 року Прислуцька сільська рада прийняла рішення № 373, яким вирішила зняти з обліку земельні ділянки, що обліковуються згідно земельно - кадастрової документації

та погосподарських книг за громадянами в урочищі «Біля зупинки», с. Хотин площею 18,20 га та передати їх до земель запасу Прислуцької сільської ради.

Рішенням Прислуцької сільської ради від 22 грудня 2003 року № 124 позивачу передано у приватну власність спірну земельну ділянку в с. Хотин, Березнівського району, Рівненської області площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства. На підставі даного рішення він більше 15 років користується вказаною ділянкою, яка розміщена в урочищі «Біля зупинки» в с. Хотин, Березнівського району Рівненської області.

Посилається на пункту 7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення Прислуцької сільської ради № 124 від 22 грудня 2003 року), згідно якого громадяни, які одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Також посилається на п. 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» згідно якого земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Статтями 140, 141 Земельного Кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав для припинення права власності на земельну ділянку та для припинення права користування земельною ділянкою.

Жодної із вищенаведених підстав не існувало і не існує відносно переданої йому у приватну власність, рішенням Прислуцької сільської ради № 124 від 22 грудня 2003 року, земельної ділянки.

Таким чином, вважає рішення Прислуцької сільської ради від 15 листопада 2018 року № 373 є незаконним та порушує його право власності на землю, гарантоване законом, а тому просив дане рішення визнати незаконним

та скасувати.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду

від 18 лютого 2020 року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Прислуцької сільської ради № 373

від 15 листопада 2018 року «Про зняття з обліку земельних ділянок,

що обліковуються згідно земельно - кадастрової документації

та погосподарських книг за громадянами в урочищі «Біля зупинки» с. Хотин»».

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про необхідність судового захисту порушеного права ОСОБА_1 на землю шляхом визнання незаконним і скасування рішення Прислуцької сільської ради №373 від 15 листопада 2018 року, оскільки відповідачем

не надано об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження законності рішення Прислуцької сільської ради від 15 листопада 2018 року № 373.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 555/531/19, витребувано її з Березнівського районного суду Рівненської області.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У квітні 2020 року Прислуцька сільська рада подала касаційну скаргу

до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд

до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не застосовано частину третю статті 411 ЦПК України, а саме на те, що судом необґрунтовано відхилено клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; судом встановлено обставини,

що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Також, Прислуцька сільська рада вказує, що судом першої інстанції відхилено клопотання про закриття провадження в справі, оскільки відсутній предмет спору, а апеляційним судом відхилено клопотання про приєднання додаткових доказів до матеріалів справи.

Доводи інших учасників справи

У травні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просив оскаржувані судові рішення залишити без змін,

а касаційну скаргу без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що рішенням Прислуцької сільської ради № 124 від 22 грудня 2003 року ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку

в урочищі «Біля зупинки», с. Хотин, Березнівського району Рівненської області, площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до довідки Прислуцької сільської ради від 11 січня 2019 року № 177, згідно земельно - кадастрових документів та по господарської книги, станом

на 01 січня 2019 року за ОСОБА_1 обліковується земельна ділянка, площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства.

15 листопада 2018 року Прислуцька сільська рада прийняла рішення № 373, яким зняла з обліку земельні ділянки, що обліковуються згідно земельно - кадастрової документації та погосподарських книг за громадянами в урочищі «Біля зупинки» с. Хотин площею 18,20 га та передала їх до земель запасу Прислуцької сільської ради.

Згідно із поземельної книги Прислуцької сільської ради (запис № 334)

за ОСОБА_1 обліковано всього земель 0,30 га. Було зменшено площу земель, належних ОСОБА_1 , з 0,30 га до 0,15 га, згідно рішення № 373

від 15 листопада 2018 року, а запис у графі 9 поземельної книги «вил.». Тобто

у ОСОБА_1 було вилучено земельну ділянку площею 0,15 га, відповідно

до рішення № 373 від 15 листопада 2018 року.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частини другої та частини третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Захист прав громадян на землю здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 154 ЗК України органи виконавчої влади

та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження.

Відповідно до статті 19 Конституції України, частини третьої статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування

в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Установивши, що належна ОСОБА_1 земельна ділянка, передана йому

у власність рішенням Прислуцької сільської ради № 124 від 22 грудня 2003 року

є сформованою та, відповідно є об`єктом цивільних прав, суди дійшли обґрунтованого висновку, що порушене право ОСОБА_1 на землю підлягає захисту шляхом визнання незаконним і скасування рішення Прислуцької сільської ради № 373 від 15 листопада 2018 року. Відсутність на належну ОСОБА_1 земельну ділянку державного акта та кадастрового номера,

не є підставою для зняття з обліку вказаної земельної ділянки та передачі

її до земель запасу.

Доводи касаційної скарги щодо порушення норм процесуального права

є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом спору розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Так, суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим

не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Установивши, що порушено суб`єктивне права ОСОБА_1 на землю, одержану на законних підставах, апеляційним судом вмотивовано відхилено доводи позивача про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилено клопотання про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, оскільки між позивачем та відповідачами не урегульовано усі спірні питання щодо предмета спору в даній справі.

Доводи касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у клопотанні про долучення до матеріалів справи додаткових доказів,

не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, Прислуцькою сільською радою не надано доказів неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно

не залежали від неї.

Доводи касаційної скарги, що судом встановлено обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів не заслуговують на увагу, оскільки

у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі

№ 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зазначено, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої

та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції

не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення

у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне

по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 410 ЦПК України).

Судами попередніх інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи та вирішена справа із застосуванням норм матеріального та процесуального права, які підлягали застосуванню, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає,

що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку

з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Прислуцької сільської ради залишити без задоволення.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 28 жовтня

2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

М. Є. Червинська