справа № 278/2301/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Фурман О.А., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до приватного підприємства "Явір-2005" про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся із вимогами, якими просить суд визнати звільнення його з роботи здійснене відповідачем незаконно та стягнути заборгованість із заробітної плати.

Вимоги мотивує тим, що позивач був призваний на військову службу за контрактом за час дії якого відповідач незаконно його звільнив. У зв`язку із такими, та на переконання позивача, протиправними діями, з відповідача слід стягнути заборгованість із заробітної плати.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для переходу до іншого способу розгляду справи судом не встановлено.

Відповідач направив відзив, яким заперечував задоволення позову у зв`язку із його безпідставністю та вважає, що порушення законодавства України при звільненні позивача допущено не було.

Проаналізував матеріали, направлені сторонами, судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

7 серпня 2014 року наказом начальника Житомирського прикордонного загону північного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 126-ос позивача, який прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період призначено на посаду начальника відділення забезпечення (а.с.5).

25 липня 2015 року між позивачем та прикордонною службою укладено контракт про проходження військової служби, серед іншого, до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію (а.с.6-7).

17 травня 2017 року між позивачем та прикордонною службою укладено новий контракт про проходження військової служби. Даним контрактом визначено, що він є строковим на 8 років. Інших відміток про те, що він укладається на час виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану він не містить (а.с.8-9).

3 липня 2018 року позивача звільнено відповідачем наказом № 88-К у зв`язку із добровільним заключенням контракту на військову службу на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України. Дане рішення прийнято на підставі копії контракту позивача від 17 травня 2017 року. Позивачу, у зв`язку із звільненням виплачена компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період роботи з 28 травня 2014 року по 3 липня 2018 року у кількості 98 календарних днів в розмірі 11 901,34 гривень (а.с.10, 14, 15, 16).

Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області та має пільги встановлені для ветеранів війни учасників бойових дій. У період часу з 11 по 22 липня та з 1 по 10 жовтня 2015 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. З 7 серпня 2014 року по день складення довідки (15 квітня 2020 року) проходить військову службу за контрактом у прикордонній службі (а.с.11, 12, 13, 20).

Відповідачем заявлено про застосування наслідків пропущення строку позовної давності.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту" (ч. 2 ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Підставами припинення трудового договору є, серед інших, призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу (п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України).

На час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Гарантії, визначені у частині третій цієї статті, зберігаються за працівниками, які під час проходження військової служби отримали поранення (інші ушкодження здоров`я) та перебувають на лікуванні у медичних закладах, а також потрапили у полон або визнані безвісно відсутніми, на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після їх звільнення з військової служби у разі закінчення ними лікування в медичних закладах незалежно від строку лікування, повернення з полону, появи їх після визнання безвісно відсутніми або до дня оголошення судом їх померлими.

Гарантії, визначені у частині третій цієї статті, в частині збереження місця роботи, посади не поширюються на осіб, які займали виборні посади в органах місцевого самоврядування та строк повноважень яких закінчився (ст. 119 КЗпП України).

Проаналізував фактичні обставини справи та законодавство, яким врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом не встановлено підстав вважати, що на позивача розповсюджуються пільги передбачені ст. 119 КЗпП України та ч. 2 ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", адже його звільнено за період дії контракту, який не укладався на час виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану.

Похідна позовна вимога про стягнення грошових коштів у зв`язку із незаконним звільненням задоволеною бути не може за відсутності підстав вважати про незаконне звільнення.

Результати вирішення спору не дають підстав для задоволення заяви про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
В задовленні позову відмовити.

Повне рішення виготовлене 10 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян