Провадження № 2/537/689/2020
Справа № 537/2120/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2020 р.Крюківський районнни й суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Маханькова О.В.,

за участі секретаря судових засідань Костюкевич Н.В.,

за участю представник позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Стебло О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_2 , третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , КП «Квартирне управління» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Представник Кременчуцької міської ради Полтавської області звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою (квартирою) АДРЕСА_1 .

Свої вимоги представник позивача мотивував тим, що житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває у на балансі КГЖЕП «Автозаводське» комунальній власності територіальної громади м.Кременчука .

24.11.1995р. ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 (після укладення шлюбу змінено прізвище на ОСОБА_6 ), відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, однак 05.05.2008 року шлюб було розірвано.

25.06.1998 виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради народних депутатів видано ОСОБА_2 (далі - Відповідач) обмінний ордер № 74 на вселення до квартири АДРЕСА_1 .

У вересні 2008 року (після розлучення) Відповідач зробив дублікат ключів від квартири кв. АДРЕСА_1 та не впускав до неї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протягом довгого періоду часу. У зв`язку із чим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були вимушені звернутися до суду.

В березні 2009 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Крюківського районного суду м. Кременчука із позовом про вселення, встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 та зміну відповідального наймача за договором найму. Даний позов було задоволено та вирішено вселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 ; встановлено порядок користування вищевказаною квартирою; змінено в договорі найму зазначеної квартири відповідального наймача - ОСОБА_2 на ОСОБА_3 та зобов`язано ТОВ «Добробит» внести відповідні зміни в договір найму та відкрити на ім`я ОСОБА_3 особистий рахунок; зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні виділеної їм частки квартири АДРЕСА_1 . Судом було досліджено та прийнято рішення про доцільність заміни в договорі найму відповідального наймача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на ОСОБА_3 в цілях збереження житлового приміщення в доброму стані та придатному для проживання, оскільки Відповідач постійно перебував в стані алкогольного сп`яніння, оплату за комунальні послуги не здійснював.

Незважаючи на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука, Відповідач до квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідач не впускав. 25.09.2014 року їх було примусово вселено до квартири державним виконавцем Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ

28.01.2020 року на підставі договору найму житла № 2 ОСОБА_3 надано у строкове користування житло: квартиру АДРЕСА_1

Згідно з інформації про зареєстрованих осіб по квартирною карточною в будинку АДРЕСА_3 , значиться зареєстрованими: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з акту про не проживання від 03.02.2020 років ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 не проживає по АДРЕСА_3 з 2019 року по теперішній час. У даній квартирі проживають та зареєстровані ОСОБА_3 з 29.05.2001 року і по теперішній час та ОСОБА_4 з 13.12.2003 року і по теперішній час..

Враховуючи вищевикладене позивач вимушений звернутися до суду із позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Прохав позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи , не надав до суду ніяких пояснень щодо предмету позову.

Треті особи - КП «Квартирне управління», в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача , оскільки він був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки.

Суд, вислухавши представника позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне.

Як вбачається з позову, житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває у на балансі КГЖЕП «Автозаводське» комунальній власності територіальної громади м.Кременчука .

24.11.1995р. ОСОБА_2 , відповідач по справі, зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 (після укладення шлюбу змінено прізвище на ОСОБА_6 ), відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, однак 05.05.2008 року шлюб було розірвано. 25.06.1998 виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради народних депутатів видано ОСОБА_2 (далі - Відповідач) обмінний ордер № 74 на вселення до квартири АДРЕСА_1 .

У вересні 2008 року (після розлучення) Відповідач зробив дублікат ключів від квартири кв. АДРЕСА_1 та не впускав до неї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протягом довгого періоду часу. У зв`язку із чим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були вимушені звернутися до суду.

В березні 2009 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Крюківського районного суду м. Кременчука із позовом про вселення, встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 та зміну відповідального наймача за договором найму. Даний позов було задоволено та вирішено вселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 ; встановлено порядок користування вищевказаною квартирою; змінено в договорі найму зазначеної квартири відповідального наймача - ОСОБА_2 на ОСОБА_3 та зобов`язано ТОВ «Добробит» внести відповідні зміни в договір найму та відкрити на ім`я ОСОБА_3 особистий рахунок; зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні виділеної їм частки квартири АДРЕСА_1 . Судом було досліджено та прийнято рішення про доцільність заміни в договорі найму відповідального наймача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на ОСОБА_3 в цілях збереження житлового приміщення в доброму стані та придатному для проживання, оскільки Відповідач постійно перебував в стані алкогольного сп`яніння, оплату за комунальні послуги не здійснював.

Незважаючи на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука, Відповідач до квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідач не впускав. 25.09.2014 року їх було примусово вселено до квартири державним виконавцем Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ

28.01.2020 року на підставі договору найму житла № 2 ОСОБА_3 надано у строкове користування житло: квартиру АДРЕСА_1

Згідно з інформації про зареєстрованих осіб по квартирною карточною в будинку АДРЕСА_3 , значиться зареєстрованими: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з акту про не проживання від 03.02.2020 років ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 не проживає по АДРЕСА_3 з 2019 року по теперішній час. У даній квартирі проживають та зареєстровані ОСОБА_3 з 29.05.2001 року і по теперішній час та ОСОБА_4 з 13.12.2003 року і по теперішній час.

За змістом статей 71, 72 ЖК Української РСР наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців.

Ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що до делегованих повноважень виконавчих органів міських рад належить: здійснення контролю за станом квартирного обліку; додержанням житлового законодавства; облік відповідно до закону житлового фонду та здійснення контролю за його використанням.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР)..

Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як встановлено в судовому засіданні, починаючи з лютого 2017 року і по теперішній час, відповідач ОСОБА_2 в квартирі не проживає. Зазначений факт підтверджується актами КП «Квартирне управління Кременчуцької міської ради» від 03.02.2020 року .

У відповідності до частини 1 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, порушено право останнього на володіння та розпорядження своїм майном; відповідач ОСОБА_2 ,будучи зареєстрований у зазначеній квартирі не проживає понад шість місяців.

Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 . Однак, відповідач не проживає у зазначеній квартирі з лютого 2017 року і по теперішній час.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаній квартирі понад шість місяців без поважних причин.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідача ОСОБА_2 в помешканні, власником якого є позивач територіальна громада м. Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику домоволодіння, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належним йому помешканням, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, ЦПКУкраїни,ст.ст.319, 321, 386, 391 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 1, 13, 64,71,163 Житлового кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_2 , третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , КП «Квартирне управління» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського Апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в повному обсязі.

Суддя : О.В. Маханьков