Дата документу 04.11.2020
Справа № 501/2587/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 64530,00 грн., в рахунок спричинених йому матеріальних збитків.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2010 року він орендував приміщення в будівлі Бізнес Центру за адресою: АДРЕСА_1 , де займався підприємницькою діяльністю.

29.03.2017 керуючий будинком Бізнес Центру Грищенко І.В. самоправно виселив його з орендованого ним приміщення та заборонив йому допуск до нього. В цьому приміщенні ним була залишена оргтехніка, канцелярські речі та інше майно. На його вимогу повернути майно, ОСОБА_3 відмовився. Позивач вважає, що вартість майна, яку йому не повернули складає 64530,00 грн., у зв`язку з чим просить відшкодувати шкоду на вказану суму з власника будівлі Бізнес Центру ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив, в якому позовні вимоги не визнала та вказала, що ОСОБА_1 орендував приміщення в будинку АДРЕСА_1 на підставі договору оренди. Оскільки він мав заборгованість по сплаті оренди за приміщення, яким він користувався, йому було запропоновано забрати свої речі і було заборонено користуватися орендованим приміщенням. ОСОБА_1 забрав свої речі (оргтехніку, комп`ютери, меблі та ін.) та покинув орендоване приміщення. Вона, як власник будинку Бізнес Центру ніякої шкоди позивачу не спричиняла.

Представник ОСОБА_2 адвокат Ботвінцев А.М. просив в задоволені позову відмовити з тих підстав, що ОСОБА_1 дійсно орендував офісне приміщення в будинку Бізнес Центру за адресою: АДРЕСА_1 , але ж за несплату орендної плати йому був заборонений доступ до приміщення та йому було запропоновано забрати всі свої речі з орендованого ним приміщення. Частину своїх речей ОСОБА_1 забрав, а частину залишив в орендованому приміщені. Всі залишені ОСОБА_1 речі були складовані на галереї на території Бізнес Центру де і знаходяться до теперішнього часу. На неодноразові вимоги забрати свої речі ОСОБА_1 відмовляється це зробити.

В судове засідання позивач не з`явився, про причини неявки не сповістив.

Представник відповідача надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі та без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на адміністративну чотириповерхову будівлю (а.с.105), з якою 01 січня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 уклав договір оренди нежитлового приміщення (а.с.3-6).

Як це визнає сам позивач, вказаний договір з ним був розірваний в односторонньому порядку 29 березня 2017 року, шляхом заборони доступу до орендованого приміщення керуючим Бізнес Центром Грищенко І.В.

Дії ОСОБА_3 та розірвання договору оренди в односторонньому порядку ОСОБА_1 оскаржено до суду не було.

ОСОБА_1 подав заяву до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про вчинення злочину та відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 серпня 2018 року (а.с.7-11).

Будь-якого остаточного рішення по заяві ОСОБА_1 на час ухвалення рішення не прийнято.

В судовому засіданні був допитаний керуючий Бізнес Центром свідок ОСОБА_3 , який пояснив суду, що дійсно ОСОБА_1 орендував приміщення в будинку Бізнес Центру, але за несплату орендної плати за останній час, в березні 2017р. йому було запропоновано забрати всі свої речі з орендованого приміщення, у зв`язку з розірванням договору оренди.

ОСОБА_1 частково забрав свої речі це комп`ютери, монітори, меблі, а частину залишив в орендованому приміщені. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 тривалий час не забирав залишені речі, то він, організував їх зберігання на території будівлі Бізнес Центру, де вони і знаходяться до теперішнього часу. Він неодноразово пропонував ОСОБА_1 забрати залишені речі, але ж, останній відмовився це робити. ОСОБА_1 ніхто не здійснює перешкод в тому, щоб забрати ці речі.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Статтею 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивач не надав суду жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів з приводу заподіяної йому шкоди саме ОСОБА_2 і саме на суму 64530,00 грн., то суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Так, позивач не довів суду про наявність у нього на балансі, як у фізичної особи-підприємця, майна на суму 64530,00 грн., не надав квитанцій, чеків, інших документів про придбання ним майна, що знаходилось у нього в приміщені, яке він орендував в Бізнес Центрі по АДРЕСА_1 .

Також, позивачем не було надано суду доказів про найменування майна, що знаходилось в приміщенні, яке він орендував, на час одностороннього розірвання договору оренди, його кількість та вартість.

Виходячи з пояснень представника відповідача адвоката Ботвінцев А.М. та показань свідка ОСОБА_3 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих пояснень відповідно до ст.384 КК України, все майно, що залишилось в приміщені, яке орендував ОСОБА_1 , знаходиться на території галереї будівлі Бізнес Центру за адресою: вул. Шевченка, 7а, міста Чорноморська, Одеської області і позивач може у будь-який час забрати це майно.

При відшкодуванні шкоди відповідно до ст.1166 ЦК України, обов`язок відшкодувати шкоду може бути покладений на заподіювача виключно у тому випадку, коли шкода викликана його протиправною поведінкою (рішеннями, діями чи бездіяльністю). Отже, важливим є визначення критеріїв віднесення діянь особи до протиправних або правомірних.

Крім того, у правовідносинах про відшкодування шкоди (збитків) обов`язковим критерієм є причинний зв`язок між протиправним діянням особи, яка заподіяла цю шкоду (збитки) та наслідками від цих протиправних дій.

Так, Пленум Верховного Суду України у п.2 Постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначив, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що… шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини».

Таким чином, враховуючи, що позивачем не був доведений не тільки обсяг матеріальних збитків, а і не надані докази заподіяння йому шкоди протиправними діями відповідача, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя