Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
02 листопада 2020 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд
Тернопільської області в складі:
головуючого судді Малярчука В.В.
при секретарі Зіньковській Н.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кобиловолоцької сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом Кобиловолоцької сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 2,46 га умовних кадастрових гектарах із земель запасу Кобиловолоцької сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на мотиви викладенні в позовній заяві.
У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, однак подали заяву про те, що справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, зіславшись на мотиви, вказані у позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Жовтневе, Теребовлянського району Тернопільської області.
Згідно свідоцтва про одруження № НОМЕР_2 ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тернопіль, Тернопільської області.
Позивачка ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Жовтневе Теребовлянського району Тернопільської області від батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 18 травня 1976 року.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 ОСОБА_9 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила своє прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_11 ».
Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. відкрита спадкова справа № 42/2019. Із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася дочка померлої ОСОБА_1 , яка є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину.
Рішенням Теребовлянського районного суду від 16.09.2019 року позивачці було визначено додатковий строк терміном 1 місяць для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в межах якого остання звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Протягом усього життя померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 проживала в с. Кобиловолоки, Теребовлянського району, працювала у колгоспі «Росія», перейменованому пізніше на КСП «Галичина», була членом цього КСП, що підтверджується довідкою від 20 січня 1976 року (а.с.38).

Як вбачається з трудової книжки колгоспника № V-674 ОСОБА_2 , що вона працювала в колгоспі «Росія» сільрада Жовтневе рільничою (а.с.39).

Згідно довідки від 22 листопада 2016 року № 216 виданої виконкомом Кобиловолоцької сільської ради про те, що згідно запису трудової книжки № 674 ОСОБА_2 з 1953 по 1975 роки працювала в колгоспі «Росія» на території Кобиловолоцької сільської ради. Була членом колгоспу «Росія». Інше місце роботи ОСОБА_12 їм не відоме. Інформацією про вихід з членів колгоспу «Росія» ОСОБА_2 не володіють. Під час розпаювання земель колишнього колгоспу «Росія» на час розпаювання - ТВЗМП «Галичина» ОСОБА_2 в списки пайовиків не включена. Сертифікат на право на землю не видавався. Державний акт на право власності на земельну ділянку / пай/ на території Кобиловолоцької сільської ради не одержала.

Згідно довідки від 08 червня 2017 року № 866 виданої виконкомом Кобиловолоцької сільської ради ОСОБА_2 про те, що середній розмір паю по Кобиловолоцькій сільській раді під час розпаювання колгоспу «Галичина» згідно сертифікату становив 2,46 га.

Згідно довідки від 25 травня 2020 року № 429 виданої виконкомом Кобиловолоцької сільської ради ОСОБА_1 про те, що її покійна мати, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно працювала до виходу на пенсію в колгоспі «Росія», який в подальшому був перейменований в ТВЗМП «Галичина». Враховуючи наведений факт, що останнє місце роботи ОСОБА_2 згідно її трудової книжки № V- 674, представлення для призначення пенсії №1 від 20.01.1976 року, заяви для призначення пенсії, як працівниці колгоспу «Росія» від 20.01.1976 року був саме колгосп «Росія», остання мала бути включена до списку пайовиків та отримати пай, як колгопний пенсіонер.

Згідно постанови приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. від 27 травня 2020 року № 121/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що розташована на території Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, неможливо, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не оформила право власності на вищевказане майно.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 звернулась за призначенням пенсії по старості, як член колгоспу «Росія», а в 1985 році переїхала на постійне місце проживання в м. Тернопіль.

На момент розпаювання покійна мати позивачки мала право на отримання земельної частки (паю) в КСП «Галичина», яке здійснювало свою господарську діяльність на території Кобиловолоцької сільської ради.

Як вбачається із позовної заяви, що при житті ОСОБА_2 намагалась належно зареєструвати за собою право власності на належну їй земельну частку (пай), однак, через похилий вік та поганий стан здоров`я, не встигла цього зробити. Підтвердженням цього є написана нею власноруч заява до Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області, та така ж форма заяви в друкованому вигляді від 29.06.2017 року, яка була підписана особисто ОСОБА_2 .

Крім того, про намір останньої належним чином оформити за собою право власності на земельну частку (пай) свідчить також оформлена від її імені довіреність від 13.02.2017 року на ім`я онука ОСОБА_13 серії НОМЕР_6 , посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Н.В.

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Список громадян, як додаток до державного акта, формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства та підписується головою сільськогосподарського підприємства та головою місцевої ради.

Питання набуття та припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві повинно бути врегульовано статутом підприємства.

Головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства громадянина в колективному сільськогосподарському підприємстві на момент реєстрації державного акта на право колективної власності на землю.

Спадкодавець ОСОБА_2 протягом періоду її трудової діяльності проживала в с. Кобиловолоки. Однак, через деякий час після виходу на пенсію, в 1985 році, через потребу у сторонньому догляді, переїхала жити до дочки ОСОБА_1 в м. Тернопіль. Тобто на час розпаювання ОСОБА_2 вже тривалий час не проживала в с. Кобиловолоки.

Разом з тим, у відповідності до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай) як пенсіонерка, яка раніше працювали в колгоспі і залишалась членом цього господарства на момент виходу на пенсію.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

Сам факт членства у колгоспі та тривалий термін роботи в інших організаціях до створення КСП й отримання державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки у новоствореному КСП. До вручення зазначеного акта власником землі була держава, а після передачі його у КСП земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Всі працівники колишніх господарств у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках, незалежно від фактичного внесення їх до списків.

Згідно відповіді Кобиловолоцької сільської ради №216 від 22.02.2016 року зазначається, що ОСОБА_2 в списки пайовиків не включена. Позивач з даним фактом не згідна, вважає, що її матір не могли не внести до списку пайовиків, оскільки до даного списку внесли навіть набагато старших за віком людей, які на той час також були вже пенсіонерами. Тому вважає, що її мати могла бути помилково внесена до списку пайовиків за її дівочим прізвищем « ОСОБА_5 », так, як померла вже тривалий час не проживала в с. Кобиловолоки, Теребовлянського району, а до списку пайовиків осіб, що на той час не проживали на території села, вносили «по пам`яті». Так, наприклад, рідна сестра померлої ОСОБА_2 ОСОБА_14 була вірно внесена до цього списку під №652, хоча була навіть старшою за віком, і її спадкоємці успадкували після неї земельну частку (пай). Крім того, решту шестеро її рідних та неповнорідних братів та сестер також були членами розпайованого КСП і всі отримали право на земельні частки.

У відповідності до довідки №866 від 08.06.2017 року, виданої виконкомом Кобиловолоцької сільської ради, середній розмір паю під час розпаювання колгоспу «Галичина» згідно сертифікату становив 2,46 га.

Як вбачається із довідки, виданої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. №17/01-16 від 30.01.2020 року, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріусом відкрита спадкова справа №42/2019. Із заявою про прийняття спадщини за законом звернулась дочка померлої ОСОБА_1 , яка є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину. Свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 ще не видавались.

Визнання за позивачем права на земельну частку (пай) не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Відповідно до спадкування за законом (першої черги) ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновків, що позивач є спадкоємцем за законом та має право на спадкове майно та майнові права яке залишилося після смерті її матері, яка була членом колгоспу «Галичина», тобто мала право на земельну частку (пай), проте не оформила його.

Оформити право через нотаріальну контору позивач не має можливості, так як відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право померлого на спадкове майно, а тому позовні на підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до Кобиловолоцької сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування слід задовільнити, визнавши за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), площею 2,46 га умовних кадастрових гектарах із земель запасу Кобиловолоцької сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_7 ).

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76, 80, 258, 259, 263-265, 268, 273, 355 ЦПК України, ст.ст.1261, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), площею 2,46 га умовних кадастрових гектарах із земель запасу Кобиловолоцької сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_7 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядається вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий: