Справа № 487/2531/20
Провадження № 2/487/1586/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Прокопчука А.В., в присутності позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Бондаря В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 487/2531/20 ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування Повітряного руху України про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства обслуговування Повітряного руху України (Украерорух), в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ Украероруху від 13.04.2020 р. №408/о; поновити її на посаді провідного інженера відділу фінансового контролю управління внутрішнього аудиту Украероруху; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.04.2020 р. до дня поновлення на роботі.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до наказу Державного підприємства обслуговування Повітряного руху України від 10.09.2018 року №841/о з 11.09.2018 року вона працювала у Державному підприємстві обслуговування Повітряного руху України на посаді провідного інженера відділу фінансового контролю управління внутрішнього аудиту Украероруху із визначенням робочого місця в Одеському РСП Украероруху. 12.02.2020 р. листом від 03.03.2020 р. №1-23.2/1061/20 її було повідомлено про затвердження штатного розпису підрозділів головного підприємства Украероруху, який введено в дію з 03.02.2020 року, крім того у листі було зазначено, що посаду, яку вона обіймає, підлягає скороченню через два місяці після отримання попередження. Одночасно із даним листом їй було запропоновано перелік вакантних посад в цілому по підприємству, проте не зазначено, яка з них відповідає її кваліфікаційним вимогам, спеціальності, освіті, у зв`язку з чим їй довелось писати заяви на даний перелік посад навмання. Нею декілька разів, а саме: 02.03.2020 р. та 05.03.2020 р. було направлено на адресу відповідача заяви про переведення на інші посади, проте листами від 31.03.2020 р. та 01.04.2020 р. її заяви були залишені без задоволення. Разом з тим, 23.03.2020 р. нею на електрону адресу також була направлена заява про переведення на іншу посаду, відповідь на яку до теперішнього часу не надійшла.

14.04.2020 р. у відділі кадрів Одеського РСП Украероруху її було повідомлено про наказ Украероруху від 13.04.2020 №408/0 про звільнення з роботи за скороченням штату працівників. Копія зазначеного наказу та трудова книжка були надіслані підприємством поштою за її місцем реєстрації. Таким чином, вважає, що відповідач допустив порушення вимог чинного законодавства України, порушив її трудові права, у зв`язку з чим звернулась до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 12.05.2020 р. цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28.07.2020 р. до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Позиція обґрунтована тим, що, на виконання наказу Украероруху від 26.12.2019 р. №1120 «Про введення в дію оновленої структури та штатного розпису керівного складу Украероруху» та наказу Украероруху від 08.01.2020 №9 «Про затвердження штатного розпису підрозділів головного підприємства Украероруху» було видано наказ Украероруху від 03.02.2020 р. №60 «про проведення заходів щодо впровадження нового штатного розпису головного підприємства», яким, зокрема, затверджено Перелік посад у структурних підрозділах Украероруху, які підлягають скороченню, в тому числі і посада провідного інженера відділу фінансового контролю управління внутрішнього аудиту, яку обіймала позивач. ОСОБА_1 була письмово повідомлена про скорочення зазначеної вище посади та наступне розірвання трудового договору. У зв`язку з невідповідністю позивача кваліфікаційним вимогам до посад, на які вона подала заяви на переведення, та відсутності бажання переведення на інші вакантні посади, 13.04.2020 було видано наказ Украероруху №408/о про звільнення ОСОБА_1 за скороченням штату. Процедура скорочення відбувалась відповідно до вимог чинного законодавства (арк. спр. 125-126).

21.08.2020 р. ОСОБА_1 до суду надано відповідь на відзив, відповідно до якої позивач повідомила, що від жодної пропозиції переведення не відмовлялась, трудову книжку отримала не в день звільнення, а поштовим зв`язком. Зауважила, що на теперішній час у відділі фінансового контролю управління внутрішнього аудиту та контролю наявна одна посада провідного інженера відділу фінансового контролю, на яку була переведена інша особа, хоча вона (позивач) має більше досвід роботи, грамоти та нагороди Міністерства інфраструктури України та посвідчення адвоката України. Вважає, що при її звільненні було порушено вимоги п.1 ст.4, ст.42 КЗпП, працевлаштування виконувалось недобросовісно, із застосування надмірного формалізму в порушення вимог чинного законодавства. Зазначила, що за період з 13.04.2020 р. відповідач взяв на роботу деяких працівників на посади з аналогічною до її кваліфікацією, при цьому жодна з посад не була їй запропонована в порушення вимог ст. 42-1 КЗпП (арк.спр.137-142).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Судом встановлено, що наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 10.09.2018 р. №841/о ОСОБА_1 прийнято на роботу до Украероруху з 11.09.2018 р. на посаду провідного інженера відділу фінансового контролю управління внутрішнього аудиту; визначено робоче місце в Одеському РСП Украероруху (арк.спр.7).

Листом від 03.02.2020 р. вих. №1-23.2/1061/20 ОСОБА_1 повідомлено про затвердження наказом Украероруху від 08.01.2020 р. №9 штатного розпису підрозділів головного підприємства Украероруху, який введено в дію з 03.02.2020 р.; попереджено, що посада «провідний інженер відділу фінансового контролю управління внутрішнього аудиту», яку обіймала позивач, підлягає скороченню через два місяці після отримання попередження; долучено перелік вакантних посад в цілому по підприємству; проінформовано, що при відсутності відповідних вакантних посад, які б відповідали її кваліфікаційному рівню, або у випадку ненадання згоди на переведення на одну з вакантних посад, оформленої відповідним чином, трудовий договір з нею буде розірвано на підставі п.1 ст.40 КЗпП (арк.спр. 5-25).

Наказом в.о. директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Міністерства інфраструктури України від 13.04.2020 р. №408/о ОСОБА_1 провідного інженера відділу фінансового контролю управління внутрішнього аудиту Украероруху звільнено з роботи 13.04.2020 р. за скороченням штату працівників (арк. спр.8).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 ознайомилась зі сканкопією зазначеного вище наказу 14.04.2020 р., про що свідчить відповідний запис.

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (п.3 ст. 64 ГК України).

Відповідно до п 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених, зокрема у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Як роз`яснено у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 .11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді спорів про звільнення за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти, як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Як встановлено в судовому засіданні відповідно до наказу Украероруху від 26.12.2019 р. №1120 «Про введення в дію оновленої структури та штатного розпису керівного складу Украероруху» наказом Украероруху від 08.01.2020 №9 «Про затвердження штатного розпису підрозділів головного підприємства Украероруху» було затверджено штатний розпис підрозділів головного підприємства Украероруху, який введено в дію з 03.02.2020 р.

Відповідно до витягів зі штатного розпису Укроаероруху, затверджених наказами Украероруху від 11.01.2019 р. №21 та 08.01.2020 р. №9 відбулося скорочення кількості посад провідного інженеру відділу фінансового контролю (арк. спр.175-176).

За такого суд приходить до переконання, що у відповідача дійсно мали місце скорочення чисельності або штату працівників.

Перелік вакантних посад по головному підприємству станом на 12.02.2020 р. було надано ОСОБА_1 , що не заперечується сторонами.

В заяві від 02.03.2020 р. ОСОБА_1 просила перевести її на посаду інженера 1 категорії сектору договірної роботи відділу закупівель та договірної роботи Украероруху (арк.спр.26).

Листом адміністративного директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Міністерства інфраструктури України від 01.04.2020 р. вих. №1-23-1.2/2783/20 повідомлено, що вищезазначена заява не підлягає задоволенню, оскільки не зазначено строку трудового договору (арк. спр.46).

В заяві від 05.03.2020 р. позивач просила перевести її на посаду провідного інженера відділу економічної безпеки управління внутрішньої та економічної безпеки Украероруху (арк.спр.28).

Листом адміністративного директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Міністерства інфраструктури України від 31.03.2020 р. вих. №1-23-1.2/2751/20 повідомлено, що за результатами розгляду кваліфікаційних характеристик адміністрація дійшла висновку, що ОСОБА_1 не відповідає кваліфікаційним вимогам до посади «провідний інженер відділу економічної безпеки управління внутрішньої та економічної безпеки» (арк. спр.47).

В заяві від 23.03.2020 р. ОСОБА_1 просила перевести її на посаду заступника начальника відділу закув ель та договірної роботи Украероруху (арк.спр.31 ).

Таким чином, суд приходить до переконання про дотримання відповідачем порядку звільнення позивача.

Суд критично ставиться до посилання позивача на її переважне право на залишення на посаді при звільненні у зв`язку зі значним досвідом роботи, наявність грамот та нагород та посвідчення адвоката України, оскільки зазначене не підтверджено належними та допустимими доказами.

Як зазначено в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 .11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Отже суд приходить до переконання, що так як одна посада провідного інженера відділу фінансового контролю управління внутрішнього аудиту була виведена зі штатного розпису, то в даному випадку відбулися зміни в організації виробництва і праці Украероруху. Позивача було завчасно попереджено про звільнення. ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади, наявні на підприємстві, проте через недотримання позивачем вимог оформлення заяв та невідповідність кваліфікаційним вимогам її заяви про переведення на окремі посади задоволенні не були. Відтак, у відповідача були всі наявні підстави для звільнення позивача відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У свою чергу, відповідно до п. 4.1 та 4.2. розділу 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за №110, власник або уповноважений ніш орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. ... Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. ... Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Листом начальника управління персоналу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Міністерства інфраструктури України від 13.04.2020 р. вих. №1-23.2.2/3034/20 у зв`язку з встановленим в Україні режимом карантину та неможливістю прибуття до Головного офісу Украероруху позивачу надіслано для ознайомлення копію наказу від 13.04.2020 р. №408/о з проханням повідомити адресу проживання, на яку потрібно надіслати трудову книжку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 ознайомилась зі сканкопією вищезазначеного наказу 14.04.2020 р., про що свідчить відповідний запис.

При цьому позивачем зазначено, що станом на 14.04.2020 р. нею не отримано трудову книжку, у зв`язку з чим вона просила направити її оригінал за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом начальника управління персоналу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Міністерства інфраструктури України від 14.04.2020 р. вих. №1-23.2.2/3059/20 ОСОБА_1 направлено копію наказу Украероруху від 13.04.2020 р №408/о, оригінал трудової книжки.

Відповідно до роздруківки перевірки статусу відстеження позивач отримала зазначений вище лист 18.04.2020 р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що порядок видачі трудової книжки позивачу відповідачем не було порушено.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновленні на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Частина 5 ст. 235 КЗпП України передбачає, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

З огляду на те, що судом не було встановлено порушень трудового законодавства з боку Украероруху під час звільнення ОСОБА_1 та видачі їй трудової книжки, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стосовно переважного права ОСОБА_1 на укладення трудового договору у разі повторного прийняття її на роботу, суд вважає за доцільне зауважити наступне.

Згідно з ч.1 ст. 42-1 КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

При цьому чинним законодавством України не встановлено обов`язок роботодавця повідомляти звільнених працівників про усі зміни в штатному розписі та пропонувати їм повторне укладання трудового договору.

Крім того, як вбачається з листа адміністративного директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Міністерства інфраструктури України від 28.08.2020 р. вих. №1-23.2/8493/20 відповідач не заперечує переважне право ОСОБА_1 , передбачене ч.1 ст.42-1 КЗпП України, зазначаючи, що у разі прийняття рішення щодо прийняття на роботу зовнішніх працівників на зазначені посади її кандидатура буде розглянута першочергово.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 4,5,13,76-81,263,265, 280-282,352,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування Повітряного руху України про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 840,80 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Державне підприємство обслуговування Повітряного руху України, Київська область, м. Бориспіль, аеропорт, ідентифікаційний код 19477064.

Головуючий суддя І.В.Боброва