КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/1315/20
УХВАЛА

10.11.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі заяву представника Одеської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом

Одеської міської ради

до ОСОБА_1

про скасування рішень про державну реєстрацію прав,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2020 року Одеська міська рада звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав від 09.09.2016 року № 31308775, запис про право власності 16302903, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ: 101); скасувати рішення про державну реєстрацію прав від 02.07.2020 року № 52926647, запис про право власності 37132200, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ: 101), а також стягнути з відповідача судові витрати.

Одночасно з позовною заявою представником позивача було надано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд:

вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, в тому числі будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та обтяжень на об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок, загальною площею 280 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок, загальною площею 280 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, в тому числі будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та обтяжень на об`єкт нерухомого майна, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а сааме: земельну ділянку, загальною площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав Одеської міської ради на захист свого права власності щодо земельної ділянки та ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь Одеської міської ради.

З метою запобігання здійсненню відчуження спірного нерухомого майна його власником під час розгляду справи у суді, внаслідок чого для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль, що полягатимуть у необхідності звернення із аналогічним позовом до нового власника, права якого також можуть бути порушені внаслідок такого відчуження, представник позивача вважає, що існують підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2020 рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Представник позивача посилається на те, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк Оленою Петрівною 30.06.2020 року на підставі рішення (з відкриттям розділу) від 02.07.2020 року № 52926647 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового

будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 2132200).

Підставою для державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку стало рішення Одеської міської ради від 12.12.2018 року № 1371-VII.

Розділ було відкрито на будинок, однак того ж дня вказаним приватним нотаріусом внесено виправлення до розділу, а саме: адресу « АДРЕСА_1 » змінено на « АДРЕСА_1 ».

Представник позивача вказує, що в матеріалах реєстраційної справи, що містяться в електронному вигляді в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту з реєстраційним номером 101 дійсно наявна «копія» рішення Одеської міської ради від 12.12.2018 року № 1371-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу гр. ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 », на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку.

Проте, як стверджує представник позивача, на сесії Одеської міської ради взагалі не розглядалось питання та не приймалось рішення стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Це підтверджується, зокрема, листом секретаря Одеської міської ради від 17.08.2020 року № 321/1-мр.

Варто звернути увагу на те, що рішення, прийняті на сесії Одеської міської ради, яка відбулась 12.12.2018 року, нумерувались з № 3981-VII по № 4182-VIІ.

Таким чином, представник позивача вказує, що рішення, що стало підставою для державної реєстрації права власності не існує.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2020 № 229260962 державним реєстратором Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Іскровим О.В. на підставі рішення (з відкриттям розділу) від 09,09.2016 року №31308775 за гр. ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 280 кв.м., житловою площею 205,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для прийняття відповідного рішення державного реєстратора стали наступні документи: договір від 28.08.1991 року № 2-4843, виданий Першою Одеською державною нотаріальною конторою; довідка від 26.12.2018 року № 17912 та технічний паспорт від 26.12.2018 року б/н, видані ТОВ «Бюро Консалт Сервіс».

28.12.2018 року державним реєстратором комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І. на підставі рішення від 28.12.2018 року № 44894076 внесено зміни до розділу, а саме: «Загальна площа (кв.м.): 280, житлова площа (кв.м.): 205.6» змінено на «загальна площа (кв.м.): 280, житлова площа (кв.м.): 176.6 кв.м.».

Представник позивача вказує, що в матеріалах реєстраційної справи, що містяться в електронному вигляді в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження щодо об`єкту нерухомості з реєстраційним номером 101 наявний договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 28.08.1991 року № 2-4843, що став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказаний житловий будинок.

Як вбачається з вказаного договору, житлове управління виконавчого комітету Одеської міської Ради депутатів трудящих, відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської Ради депутатів трудящих від 24.07.1991 року № 638 про відведення земельної ділянки, надало ОСОБА_1 на праві безстрокового користування земельну ділянку по АДРЕСА_2 (запланований масив) загальною площею 600 кв.м. відповідно до плану земельної ділянки (надалі - договір № 2-4843).

Крім того, представник позивача стверджує, що договір № 2-4843, нібито укладений 28.08.1991 року, видано на бланку серії БР № 46703 від 10.09.1955 року.

Проте, відповідно до указу Президії Верховної Ради Української РСР «Про об`єднання обласних промислових і обласних сільських Рад депутатів трудящих Української РСР», затвердженого законом УРСР від 23,12.1964 р. № 25а-06, замість існуючих на той час обласних промислових і обласних сільських Рад депутатів трудящих створено єдині обласні Ради депутатів трудящих та їх виконавчі комітети.

Згідно з постановою Верховної Ради УРСР від 15.07.1971 року № 26-УІІІ введено в дію Закон УРСР «Про міську, районну в місті Раду народних депутатів Української УРСР» відповідно до якого міська, районна в місті Рада народних депутатівбула органом державної влади в місті, міському районі.

Відповідно до Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», що набрав чинності з 20.12.1991р., органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські Ради народних депутатів.

Закон України "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» визначив засади місцевого та регіонального самоврядування - основи демократичного устрою влади в Україні, правовий статус місцевих Рад народних депутатів, а також інших форм територіальної самоорганізації громадян. Відповідно до вказаного Закону України органами місцевого самоврядування з моменту його прийняття були сільські, селищні, міські Ради народних депутатів.

Таким чином, представник позивача зазначає, що на момент нібито укладення договору № 2-4843, рад депутатів трудящих не існувало, натомість були створені Ради народних депутатів, що свідчить про те, що договір містить недостовірні дані стосовно підстав його укладання та відомості про сторін - суб`єктів укладання договору.

Більш того, достовірність кожного аркушу Договору № 2-4843 посвідчено нібито Державним архівом Одеської області з зазначенням на кожному аркуші різних номерів фондів та опису.

Відповідно до листа державного архіву Одеської області від 27.10,2020 року № 3237/05-20 документи державних органів виконавчої влади м. Одеси за період 1971-1991рр., органів місцевого самоврядування громади м. Одеси за 1991-2010-ті роки та документи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів за період з 1953 року по 2010-ті роки у Державний архів Одеської області на зберігання не надходили і зберігаються у департаменті архівної справи та діловодства Одеської міської ради. У зв`язку із зазначеним копія вказаного договору не могла бути надана Державним архівом Одеської області та засвідчена гербовою печаткою архіву, Відповідно до обліку документів держархіву не існує документа з пошуковими даними, які зазначені у договорі. Так, за № Р-1345 зберігаються документи колгоспу «Заповіт Ілліча» села Байбузівка Савранського району за 1961-1962 року, за № Р-1445 - документи Одеської губернської ради народних суддів за 1920-1923 роки, за № Р-1448 - документи Заводського комітету профспілок робітників харчової та смакової промисловості Одеського спиртового заводу за 1920-1941 роки. Номери всіх радянських документальних фондів та фондів періоду незалежності мають літеру «Р» або «П» та дробові числа у зазначенні пошукових даних документів не використовуються.

Листом від 01.10.2020 року №3301-11.1-29 Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради повідомив, що договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 28.08.1991 року № 2-4843 на зберігання до департаменту архівної справи та діловодства не надходив. Рішення виконавчого комітету Одеської міської Ради депутатів трудящих від 24.07.1991 року № 638, щодо земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не існує.

Зважаючи на вищевикладене, Одеська міська рада вважає, що документи, надані для державної реєстрації не підтверджують правомірність набуття ОСОБА_1 права власності на житловий будинок.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 та п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням вказаного вище роз`яснення Пленуму Верховного суду України, суд вважає, що тимчасове обмеження права розпоряджатися та тимчасова заборона органам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, в тому числі будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та обтяжень на об`єкти нерухомого майна, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1 , без обмеження права володіння та користування ними, не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів відповідача під час розгляду справи судом.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту та забороною вчиняти певні дії, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги предмет розгляду даної справи, суд вважає вимоги представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та шляхом заборони органам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, в тому числі будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та обтяжень на об`єкти нерухомого майна, а саме: житловий будинок, загальною площею 280 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, та земельну ділянку, загальною площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, співмірними із заявленими позовними вимогами, вбачає імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом заяви представника позивача.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Одеської міської ради про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 280 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Заборонити органам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, в тому числі будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та обтяжень на об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок, загальною площею 280 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Заборонити органам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, в тому числі будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та обтяжень на об`єкт нерухомого майна, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Копію ухвали невідкладно надіслати сторонам для відома, Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради для виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності в момент її підписання суддею, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п`ятнадцятиднів з дня її складення, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: Одеська міська рада, 65026, м. Одеса, пл. Думська, 1, .

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Петренко В. С.