Справа № 694/2127/19
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - суддіСакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Матвієнко А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17081,38 грн. за кредитним договором № б/н від 06.10.2016 та судові витрати у розмірі 1921.00 гривню судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до умов укладеної між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг карт від 06.10.2016 ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6843,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця шляхом надання відповідачкою банку грошових коштів (щомісячного платіжу) для погашення заборгованості за кредитом.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідачка ОСОБА_1 не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за договором відповідачка станом на 20.11.2019 має заборгованість в загальному розмірі 17081,38 грн., яка складається з наступного: 5884,05 грн. - заборгованість за кредитом, 2260,30 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 7766,88 грн. заборгованість за пенею;1170,15 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди.

Відповідачка подала відзив на позов, у якому проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» не підлягають задоволенню в зв`язку з тим, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ"ПриватБанк", згідно з якими банк самостійно може встановлювати та змінюватикредитний ліміт та умови кредитування клієнтів ОСОБА_1 не підписувались.АТ КБ «Приватбанк» не надано до суду підтверджень того, шо ці Умови таПравила були додатком до підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви. Крім того,Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки не містить підписупозичальника, не датований як документ. Умови та Правила надання банківськихпослуг АГ КБ "ПриватБанк", а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитнихкарт не можна вважати складовими частинами укладеного між ОСОБА_1 тапозивачем кредитного договору. Зазначила, що слід звернути увагу на правові позиціїВерховного Суду України, викладені у постанові Верховного Суду У країни від 11березня 2015 року (провадження N 6-16цс15) та у постанові від 03.07.2019 р.(Постанова від 03.07.2019 № 342/180/17-ц Верховний Суд. Велика Палата).Також зазначає, що невід`ємною частиною кредитного договору згідно з пунктами2.1.1.2., 2.1.1.12.13 витягу з Умов та Правил є Пам`ятка клієнта, яка видаєтьсяпозичальнику, визначає, зокрема умови кредитування, вид кредитної картки. ТакаПам`ятка у матеріалах справи відсутня, ОСОБА_1 не підписувалась, щопідтверджує відсутність між сторонами відносин кредитування.У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у позовній заяві,підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальностіу вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошовоїсуми та її визначеного розміру.При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме вказані Витяг зТарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася зними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил наданнябанківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на моментотримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодосплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки(пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що доданібанком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може,оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони(банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правиласпоживчого кредитування.За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропонованівідповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заявідомовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами,пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифівта Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, щовстановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскількидостовірно не підтверджують вказаних обставин.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій вказано, що Генеральною угодою сторони погодили новий строк погашення заборгованості,а саме з 06.10.2016 по 31.10.2017 року, розмір заборгованості, розмір відсоткової ставки,порядок і спосіб внесення платежів на погашення заборгованості, а саме шляхомвідкриттякартрахунку та встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі загальної суми заборгованості. Зазначають, що підписання генеральної угоди здійснювалося повнолітньою, дієздатною особою.З моменту підписання генеральної угоди пройшло більше шести років таВідповідач до Банку не звертався з запитами /претензіями щодо відсутності одного зкредитних договорів, невідповідності суми боргу, щодо списання коштів з йогорахунків та решти заперечень, які були висловлені в суді. Більше того, вважає, що Відповідачем не надано до суду жодного належною доказу напідтвердження своїх заперечень. Стверджує, що кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Зауважує, що ЗУ "Про захист прав споживачів не поширюється наспірні правовідносини. Зазначає, що Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок ненаданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.Додатково зауважують, що Тарифи зазначені в Пам`ятці Клієнта, яка існує вєдиному примірнику та яку отримав Відповідач разом із кредитною каргою Успеціальному конверті.Крім того, посилання Відповідача на постанови ВСУ вважають недоречними. Також зауважують, що згідно виписки по рахунку , вбачається,що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовамикредитування не має прийматись судом до уваги.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також заявку на отримання процесуальних документів в електронній формі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2019 року справу передано для розгляду судді Гончаренко Т.В.

Ухвалою від 21.12.2019 року відкрито провадження у справі, та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.02.2020 року на розгляд справи перейдено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Суддю Звенигородського районного суду ОСОБА_2 відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку з 07.09.2020 року.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д. І.

Ухвалою суду від 08.09.2020 року (головуючий суддя Сакун Д. І. ) було прийнято справу до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року було закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

В матеріалах справи наявні клопотання сторін про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків.

08.10.2010 ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.6).

В подальшому, а саме 06.10.2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг т для виконання Позичальником зобов`язань по кредитному договору №SAMDN5052 від 11.10.2010 (а.с.7).

У п.1.1.1. сторони Генеральної угоди узгодили зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту, а саме: проценти на 612,8 грн., комісію на 0,0 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 557,35 грн.

Відповідно до п.1.1.2. заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди становить 7265,79 грн.

Дата кінцевого погашення заборгованості по Договору 1 31 жовтня 2017 року (п.1.1.3.).

Відповідно до п. 1.3.2. вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (2-й день) являється простроченою.

Згідно п. 1.3.3. в день наступний за днем повернення кредиту (2-й день) Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1170,15 грн. по Договору 1.

Пунктом 2.1. Банк надає Позичальнику строковий кредит в сумі 6843,79 грн. на строк 12 місяців з 06.10.2016 по 31.10.2017 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку (далі - Кредит) на споживчі цілі в сумі 6843,79грн. в обмін на зобов`язання Позичальника з повернення кредиту, виплаті процентів в розмірі 1,083% на місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту у вказані у Заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 611,27 грн. для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.10.2017 року.

Згідно п.2.2. відповідно до ст. 212, 611, 631 Цивільного кодексу України при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у цій Генеральній угоді, Умови і правила більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не наступив, Сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1170,15 грн.

Згідно п. 2.8. при порушенні Позичальником зобов`язань з погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і Правилах за кожний день прострочення.

Своїм підписом у Генеральній угоді від 06.10.2016 року ОСОБА_1 засвідчила свою згоду на умови, викладені в ній, а також, що вона ознайомилася з Умовами і Правилами.

Також банком додано копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256.

На обґрунтування фактичної суми заборгованості, позивачем по справі АТ КБ «ПриватБанк» надано суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 06.10.2016 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , з якого вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача по кредиту становить 17081,38 грн., і складається з: 5884,05 грн. - заборгованість за кредитом, 2260,30 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 7766,88 грн. заборгованість за пенею;1170,15 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди..

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 525 ЦК Українивстановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно достатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другоюстатті 1056-1 ЦК Українирозмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно достатті 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першоюстатті 530 ЦК Українипередбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зіст. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 549ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.2.2 Генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в даній Генеральній угоді, Умовах та Правилах, більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не наступив, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-й дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1170,15 грн.

З поданих банком доказів судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , досягнувши згоди щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором від 11.10.2010 року, уклали 06.10.2016 року Генеральну угоду, у якій погодили, що залишок заборгованості становить 6843,77 грн. з кінцевим строком погашення до 31.10.2017 року.

Відповідачкою з даної суми повернуто лише 1710грн, що відображено у розрахунку заборгованості, наданому позивачем та підтверджується відповідачкою. Відповідно, непогашена сума боргу складає (6843,77 - 1710,00грн = 5133,77грн.)

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини, а саме, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті у повному обсязі, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК Україниза змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Отже, суд приходить до висновку, що так як ОСОБА_1 припинила виконувати зобов`язання за укладеною з банком Генеральною угодою від 06.10.2016 року і має непогашену заборгованість за кредитом то суд першої інстанції приходить до висновку про задоволення позову з урахуванням сплаченої суми боргу, оскількинарахування Банком позичальнику вказаних сум підтверджується наданим суду розрахункомзаборгованості, який боржником не спростований.

Щодо нарахування та стягнення процентів від суми кредиту суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першоюстатті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами Генеральної угоди сторони погодили, щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, укладену на 12 місяців до 31.10.2017 року включно.

За таких обставин, у межах строку кредитування до 31жовтня 2017 року, відповідач мала, зокрема, повертати банку кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця.

Припис абзацу 2 частини першоїстатті 1048 ЦК Українипро щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 728,32 грн., станом на 31.10.2017, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Щодо вимог банку про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на його користь пені суд виходить з наступного.

Згідно з п. 2.8. при порушенні Позичальником зобов`язань з погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і Правилах за кожний день прострочення.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня2010 року № СП-2010-256. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати пені і комісії.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договоруй щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина першастатті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з пунктом 22 частини першоїстатті 1 Закону України«Про захист прав споживачів»споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту й Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другоюстатті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»щодо повідомлення споживача про умови кредитування та їх погодження зі споживачем.

Такий правовий висновок відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), у якій зазначено, що відповідно до принципу справедливості, добросовісності та розумності неможливе покладення на слабшу сторону договору - споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача пені.

Вимогу про стягнення штрафу, передбаченого п.2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 06.10.2016 АТ КБ «ПриватБанк» також слід задоволити, оскільки обов`язок позичальника сплатити штраф у разі прострочення на понад 31 день сплати чергового платежу встановлено п.2.2 вказаної генеральної угоди. Розмір штрафу сторони встановили в сумі 1170,15 грн.

Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Оскільки, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, то судовий збір, підлягає стягненню з відповідача пропорційно частині задоволених позовних вимог.

З відповідачки підлягає стягненню 791,45 грн.

Напідставівикладеногокеруючисьст.ст. 207, 526,530,610, 612, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12,81,82,137,141,258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк»(, вул. Грушевського 1Д, м.Київ, 01001, р/р НОМЕР_1 , МФО 305299)до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» (, вул. Грушевського 1Д, м.Київ, 01001, р/р НОМЕР_1 , МФО 305299)5133,77 грн. заборгованості по тілу кредиту, 728,32 грн. заборгованості по відсоткам та 1170,15 грн. штрафу, а всього 7032,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» (, вул. Грушевського 1Д, м.Київ, 01001, р/р НОМЕР_1 , МФО 305299) судовий збір у розмірі 791 (сімсот дев`яносто одна) гривня 45 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резулютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 03.11.2020.

Суддя