Постанова

Іменем України

03 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 199/9377/18

провадження № 61-22070св19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Дарвет», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2019 року у складі судді: Спаї В. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 квітня 2018 року на проспекті Слобожанському у м. Дніпрі в районі е/о № 443 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Фіат» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіля «Форд Куга» д/н НОМЕР_2 , який їй належить на праві власності позивачу (під керуванням водія ОСОБА_4 ), та автомобіля «Міцубіші» д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 ; внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є ОСОБА_2 , її транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, внаслідок чого їй була завдана значна матеріальна шкода.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_6 була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № АМ/1328191, укладеного з ПрАТ «СК «Юнівес», відповідно до умов якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн, розмір франшизи становить 1 000 грн.

З метою отримання страхового відшкодування вона направила поштовим зв`язком через службу «Нова пошта» до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» повідомлення про ДТП від 24 квітня 2018 року, заяву про страхове відшкодування від 24 квітня 2018 року та копії документів, які були доставлені та отримані ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» 25 квітня 2018 року.

Оскільки страховик порушив встановлені законом строки на проведення огляду пошкодженого автомобіля, не здійснив огляд у встановлені законом строки вона звернулась до судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_7 (свідоцтво Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України НОМЕР_5 від 30 жовтня 2009 року) з метою визначення розміру завданого збитку в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та 17 травня 2018 року експертом був проведений огляд пошкодженого автомобіля «Форд Куга» д/н НОМЕР_2 , зафіксовані пошкодження.

22 травня 2018 року був складений висновок № 5544 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 22 травня 2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Форд Куга» д/н НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП з урахуванням зносу складає 110 857 грн 20 коп. з урахуванням ПДВ в вартості запасних частин та малоцінних деталей та 96 729 грн 50 коп. без урахування ПДВ в вартості запасних частин та малоцінних деталей. Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу складає 216 534 грн 87 коп.

Позивач вважає, що страховик був зобов`язаний протягом 90 днів з дати отримання заяви про страхове відшкодування, тобто із 25 квітня 2018 року по 23 липня 2018 року, прийняти вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Про прийняте рішення страхова компанія зобов`язана була повідомити її у письмовому вигляді протягом трьох робочих днів із дати прийняття такого рішення. Проте, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» не повідомила її про прийняте рішення.

Водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Фіат» д/н НОМЕР_1 , тому ТОВ «ДАРВЕТ», засновником та керівником якого є ОСОБА_3 , повинен компенсувати завдану шкоду за свого працівника, який виконував свої трудові (службові) обов`язки, у розмірі вартості відновлювального ремонту, що є різницею між розміром страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту, розрахованого експертом згідно висновку № 5544 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 22 травня 2018 року.

Неправомірні дії відповідачів погіршили її душевне і соціальне благополуччя, порушили нормальні життєві зв`язки і зажадали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а також додаткових суттєвих витрат. Все це призвело до того, що вона зазнала моральних страждань, так як були порушені звичайні життєві зв`язки через неможливість продовження нормального, звичайного життя, порушено право власності, в зв`язку з чим вона не має можливості тривалий час користуватися належним її автомобілем.

З огляду на зазначене, позивач просила стягнути з ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на її користь матеріальну шкоду у загальному розмірі 118 138 грн 95 коп., яка складається із: матеріального збитку без урахування ПДВ у розмірі 97 729 грн 50 коп., пені у розмірі 11 495 грн 40 коп., трьох відсотків річних у розмірі 967 грн 79 коп., індексу інфляції у розмірі 3 446 грн 26 коп., витрат за послуги експерта у розмірі 2 000 грн 00 коп., витрат по оплаті правової допомоги у розмірі 2 500 грн 00 коп.; стягнути з ТОВ «ДАРВЕТ» на її користь матеріальну шкоду у розмірі вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 123 305 грн 37 коп., яка складається із різниці між розміром страхового відшкодування (95 729 грн 50 коп.) та вартістю відновлювального ремонту, розрахованого експертом згідно висновку № 5544 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 22 травня 2018 року (216 534 грн 87 коп.) та витрат по оплаті правової допомоги у розмірі 2 500 грн 00 коп. або в порядку субсидіарної відповідальності з ОСОБА_2 ; стягнути з ТОВ «ДАРВЕТ» на її користь моральну шкоду у розмірі 37 230 грн. 00 коп. або в порядку субсидіарної відповідальності з ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 , ТОВ «ДАРВЕТ», ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на її користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати по справі, які складаються із витрат по оплаті судового збору у загальному розмірі 3 119 грн 25 коп., яка складається із оплати судового збору за відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2 414,45 грн та за відшкодування моральної шкоди у розмірі 704,80 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2019 року позов задоволено частково.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог до ТОВ «Дарвет».

Стягнуто з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 99 000 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 витрати по складанню висновку по визначенню вартості матеріального збитку в розмірі 2 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 80 360 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 25 000 грн.

Відмовлено в задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правову допомогу.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2019 року доповнено рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2019 трьома абзацами з наступними реченнями: стягнути з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 010 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 508,40 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 057,20 грн.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2019 року мотивовано тим, щоз урахуванням вимог статей 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик був зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування позивачу, виходячи із вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ в розмірі 99 000,00 грн в строк до 23 липня 2018 року включно (на протязі 90 календарних днів, з дня подання заяви на виплату страхового відшкодування з 24 квітня 2018 року по 23 липня 2018 року).

Крім того, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 , як винна особа у спричиненні збитків, відповідно до статей 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та статей 11, 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між розміром матеріального збитку і страховою виплатою, яку має здійснити ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на користь позивача (99 000 грн).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ТОВ «Дарвет» суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав обов`язок доказування, а саме не надав доказів перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ТОВ «Дарвет», тому підстави для застосування частини 1 статті 1172 ЦК України відсутні.

Щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди суд зазначав, що оцінюючи розмір такого відшкодування, то воно відбувається з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин щодо характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, ступеня вини відповідача ОСОБА_2 , з вини якого завдано моральної шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд погодився із тим, що мало місце порушення звичайного способу життя завданням відповідачем забагато клопоту та переживань внаслідок пошкодження належного позивачу майна.

Відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходив з недоведеності позовних вимог у цій частині.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

У липні 2019 року ПрАТ «СК «Юнівес» звернулось до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у якій просило скасувати вказане рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Юнівес»залишено без задоволення. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2019 року залишено без змін.

Постанова мотивована тим, про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про стягнення з ПрАТ «СК «Юнівес» страхового відшкодування, оскільки страховик був зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування позивачу, виходячи із вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ в строк до 23 липня 2018 року включно.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

06 грудня 2019 року ПАТ «СК «Юнівес» надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року в указаній справі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В., судді: Сімоненко В. М., Мартев С. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано цивільну справу з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

27 січня 2020 року до Верховного Суду надійшла витребовувана справа.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування касаційної скарги ПрАТ «СК «Юнівес» зазначало, судами першої та апеляційної інстанції не взято до уваги та не надано правову оцінку тому факту, що ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» в порядку визначеному законом було прийнято рішення про відмову у здійснені страхового відшкодування, про яке позивача було повідомлено письмово.

Право страховика прийняти рішення про відмову у страховому відшкодуванні передбачено Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом першої інстанції не застосовано норми статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою безпосередньо передбачено право відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) у випадку невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Не виконання потерпілим обов`язків, визначених законом, прямо впливають на його право на отримання страхового відшкодування. В даному випадку невиконання позивачем обов`язків по збереженню пошкодженого майна та забезпечення можливості огляду представником ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» пошкодженого майна призвело до порушення права страховика на визначення розміру завданих збитків. Так, як зазначалося вище такі дії унеможливили проведення оцінки пошкодженого майна у встановленому законом порядку.

Судові рішення не містять зазначення мотивів не прийняття судом до уваги аргументів відповідача та не застосування норм спеціального нормативно-правового акту Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Аргументи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу адвокат Костантинов Р. Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив залишити без змін рішення суду першої апеляційної інстанцій, оскільки вони ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначав, що позивач жодним чином не порушила норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а діяла виключно в рамках встановлених положень закону, чітко та сумлінно дотримуючись всіх вимог, а страхова компанія навпаки, грубо ігноруючи вимоги закону, не виконала покладені на неї обов`язки, що призвело до порушення встановлених законом строків для огляду пошкодженого автомобіля і в результаті відмови у виплаті страхового відшкодування.

Крім того зазначає, що посилання в касаційній скарзі на те, що нібито 26 квітня 2018 року позивачу був направлений лист про необхідність надання пошкодженого автомобіля на огляд не відповідає дійсності, оскільки жодних доказів направлення такого листа ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» до суду не було надано, а дане твердження ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» не підтверджуються жодними належними і допустимим письмовими доказами. Позивач категорично стверджує про те, що не отримувала від страхової компанії жодних листів, повідомлень, телеграм тощо, з приводу необхідності представлення свого автомобіля для огляду. Страхова компанія ігнорувала свої обов`язки та пропустила строки для проведення огляду пошкодженого автомобіля.

Стосовно інформації наведеної в касаційній скарзі з приводу того, що 17 травня 2018 року ПрАТ «СК«ЮНІВЕС» отримала від суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_8 інформацію, що заявником і телефонному режимі відмовлено у наданні для огляду пошкодженого автомобіля. Даним фактом страхова компанія встановлює та підтверджує, що представник від страхової компанії суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_8 спілкувався із заявником у телефонному режимі вже після закінчення встановленого законом строку, тобто після спливу 10 робочих днів з моменту отримання страховою компанією повідомлення про ДТП.

В касаційній скарзі ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», як на обґрунтування законності відмови у виплаті страхового відшкодування посилається на положення статтю 37.1.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Однак, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» до свого відзиву на позов у суді першої інстанції додає копію інформаційного повідомлення «Регистрация информации при ДТП № 1753818» та звіт про результати огляду місця ДТП, які були зроблені аварійним комісаром від страхової компанії, який виїжджав на місце пригоди. Тому, у ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» не було жодних перешкод у встановленні факту ДТП, причин та обставин її настання, так як дані документи саме і підтверджують, що відразу з місця ДТП в телефонному режимі була повідомлена інформація про ДТП, хто став учасником даної пригоди, де відбулась ДТП та інша необхідна інформація. На місце пригоди приїхав аварійний комісар від страхової компанії, який зафіксував причини та обставини її настання та іншу необхідну інформацію, а тому жодних перепон для страхової компанії не було, щоб здійснити виплату страхового відшкодування у належному розмірі, як це передбачено умовами Закону України у встановлені строки.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, позивач є власником а/м Ford Kuga р/н НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т.1, а.с. 21).

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні передбаченого статтею 124 КУпАП адміністративного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2018 року встановлено, що 24 квітня 2018 року об 11:40. год. в м. Дніпрі на проспекті Слобожанському в районі електроопори № 443 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Фіат» д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення із загальмувавши попереду нього автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 , від чого автомобіль «Форд» поновив рух вперед і здійснив наїзд на автомобіль «Міцубісі», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який зупинився попереду, в результаті чого всім трьом автомобілям спричинено механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України (а.с.147-148, том 1).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу (страхувальником є ОСОБА_3 , забезпечений транспортний засіб Fiat nuovo doblo р/н НОМЕР_1 ) була застрахована ПрАТ «СК «Юнівес» (поліс ОСЦПВВНТЗ № АМ/1328191), відповідно до умов якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн, розмір франшизи становить 1 000 грн, що підтверджується відповідним полісом (т.1, а.с. 123).

24 квітня 2018 року позивач направила поштовим зв`язком через службу «Нова пошта» до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» повідомлення про ДТП від 24 квітня 2018 року, заяву про страхове відшкодування від 24 квітня 2018 року та копії документів, які були доставлені та отримані ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» 25 квітня 2018 року, що підтверджується відповідними письмовими доказами (т.1, а.с. 29-33).

Страхове відшкодування позивачу з боку ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» виплачено не було, що було визнано представником ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» у відповідному відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 229-231), посилаючись на недотримання позивачем обов`язку, встановленого пунктом 33.3. статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до неможливості визначити в порядку встановленому чинним законодавством України розмір завданих збитків та до порушення права страховика, встановленого пунктом 34.4. статті 34 Закону, яка передбачає, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

22 травня 2018 року було складено висновок № 5544 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 22 травня 2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Форд Куга» д/н НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП з урахуванням зносу складає 110 857 грн 20 коп. з урахуванням ПДВ у вартості запасних частин та малоцінних деталей та 96 729 грн 50 коп. без урахування ПДВ у вартості запасних частин та малоцінних деталей. Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу складає 216 534 грн 87 коп. (т.1, а.с. 36-57).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій відповідають вказаним вимогам закону.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Рішення суду оскаржено лише в частині стягнення страхового відшкодування з страхової компанії, в частині стягнення відшкодування з фізичної особи рішення суду оскаржено не було.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до положень статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповільності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає обов'язок водіїв та власників транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власників пошкодженого майна зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТБСУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТБСУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду визначені статтею 34 Закону, за змістом якої страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТБСУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТБСУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТБСУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Суди установили, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від ОСОБА_1 , ПрАТ «СК «Юнівес» не вчинило дій, передбачених статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової дієздатності власників наземних транспортних засобів», щодо направлення свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна, та відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування.

ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» вищезазначений обов`язок не виконала, тому після спливу встановленого в законі строку, позивач правомірно звернулась до судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_7, який має свідоцтво Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України НОМЕР_5 від 30 жовтня 2009 року з метою визначення розміру завданої шкоди в результаті ДТП.

22 травня 2018 року був складений висновок № 5544 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 22 травня 2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Форд Куга» д/н НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП з урахуванням зносу складає 110 857 грн 20 коп. з урахуванням ПДВ в вартості запасних частин та малоцінних деталей та 96 729 грн 50 коп. без урахування ПДВ в вартості запасних частин та малоцінних деталей. Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу складає 216 534 грн 87 коп.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що 26 квітня 2018 року позивачу був направлений лист про необхідність надання пошкодженого автомобіля на огляд не підтверджуються жодними належними і допустимими письмовими доказами.

Встановивши ці обставини, суди дійшли правильного висновку, що відмова страховика у виплаті страхового відшкодування потерпілому не ґрунтується на вимогах закону, оскільки матеріали справи не містять даних про невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків, які призвели до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання або розмір заподіяної шкоди.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу шкоду в межах ліміту страхового відшкодування.

Судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

С. П. Штелик