ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7846/20 Справа № 202/3567/19 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни про скасування рішення державного реєстратора, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О.В. про скасування рішення державного реєстратора.

Позовна заява мотивована тим, що 14 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено генеральний договір надання кредитних послуг №085/045-8 про надання кредиту в доларах США в межах загального ліміту кредитування у розмірі 180 000,00 доларів США. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір №263, предметом якого стала будівля магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до статті 5 договору іпотеки передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». 06 травня 2019 позивачці стало відомо, що 22 березня 2019 року державним реєстратором Волос О.В. було зареєстровано право власності іпотекодержателя на вказану нерухомість, за акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

Враховуючи викладене, з урахуванням заяви про зміну підстав позовної заяви, позивачка просила суд скасувати рішення та запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О.С., - згідно запису про власність № 30964164 від 22 березня 2019 року.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Рішення суду мотивоване тим, що жодних порушень ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено не було. А тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що жодний із вказаних пунктів договору не містить слова Застереження, тоді як п. 5.6 договору іпотеки є нічим іншим, ніж відсилкою на ЗУ Про іпотеку, а не застереженням. Крім того, апелянт вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя між сторонами не укладався, а тому у Банка були відсутні правові підстави для позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 14 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено генеральний договір надання кредитних послуг №085/045-8 про надання кредиту в доларах США в межах загального ліміту кредитування у розмірі 180 000,00 доларів США.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника за генеральним договором надання кредитних послуг №085/045-8 14 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір №263, предметом якого стала будівля магазину, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 5 договору іпотеки передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Позичальник, належним чином не виконував умови кредитного договору, унаслідок чого утворилась заборгованість за цим договором.

22 березня 2019 року державним реєстратором Волос О.В. обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» було зареєстровано право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки: будівля магазину, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , внаслідок якої власником магазину стало акціонерне товариство «Альфа банк».

10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року.

Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт (п. 2.1. протоколу).

Таким чином, 15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 ЗУ «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1., 5.3., Постанови Правління НБУ № 189 від 27 червня 2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України, «Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників».

Відповідно до ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 2) правонаступництва.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3).

Згідно ч. 1 ст. 35 ЗУ Про іпотеку у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями ст. 37 ЗУ Про іпотеку (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із ЗУ від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми ст. 37 ЗУ Про іпотеку передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Стаття 36 ЗУ Про іпотеку (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону № 898-IV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У цьому випадку умовами іпотечного договору від 23 квітня 2008 року, зокрема підпунктом 16.7.1 пункту 16.7 договору іпотеки, передбачено, що іпотекодержатель має право, доки він залишається власником заставної, з метою задоволення своїх вимог і в порядку, передбаченому пунктом 22 цього договору, звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані.

Згідно з пунктом 22 договору іпотеки, який кореспондується зі ст. 35 ЗУ Про іпотеку, у випадку порушення кредитного договору позичальником або цього договору іпотекодавцем іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору.

З наведеного слідує, що згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором.

Аналогічна позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №644/3116/18 від 19 травня 2020 року(провадження № 14-45цс20), що є обов`язковою для врахування судом.

Встановлено, що ОСОБА_1 були направлені повідомлення про усунення порушень від 03 липня 2018 року № 13-08/22-17/1 26 вересня 2018 року, від 27 грудня 2018 року №13-08/4120.

На виконання вимог генерального договору про надання кредитних послуг №085/045-8 від 14 квітня 2008 року позивачці були надані грошові кошти в межах загального ліміту 180 000,00 доларів США, повернуто за кредитом 5,00 доларів США, сума боргу за кредитом станом на дату ухвалення рішення становить 179 995,00 доларів США

У відповідності до вимог ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

22 березня 2019 року на підставі заяви ПАТ «Укрсоцбанк» державний реєстратор зареєстрував за ПАТ «Укрсоцбанк» право власності .

22 березня 2019 року відбулось отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв, а 01 квітня 2019 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

Пунктом 18 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року N 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено - за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером довідки 155041992 від 05 лютого 2019 року за параметрами запиту АДРЕСА_1 жодні обтяження відсутні.

Згідно Звіту №ВА181126-008 від 26 листопада 2018 року ринкова вартість спірної будівлі магазину становить 1457299,00 грн..

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», на відносини по виготовленню та продажу товарів, виконанню робіт і наданню послуг громадянином, який не є підприємцем, а також на випадки придбання товарів, користування послугами громадянином лише для підприємницької діяльності або підприємствами, установами, організаціями дія вищевказаного Закону не поширюється.

Таким чином, ЗУ «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача, який не має намір отримувати прибуток, а бажає лише задовольнити власні потреби, з особою (фізичною або юридичною), яка здійснює підприємницьку діяльність з виготовлення, продажу, надання послуг незалежно від форм власності та організаційних форм підприємства.

Матеріали справи містять докази того, що грошові кошти були витрачені на підприємницькі цілі, відкриття нового бізнесу по виготовленню будівельних матеріалів.

Встановивши, що при вчинені реєстраційних дій не було жодних порушень ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Доводи апелянта в скарзі про те, що жодний із вказаних пунктів договору не містить слова Застереження, тоді як п. 5.6 договору іпотеки є нічим іншим, ніж відсилкою на ЗУ Про іпотеку, а не застереженням, - колегія суддів вважає безпідставними, так як вказаний пункт прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Твердження апелянта про те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя між сторонами не укладався, а тому у Банка були відсутні правові підстави для позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів також вважає необґрунтованими з наведених вище підстав.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення суду.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко