09.11.2020
справа №642/9212/13-ц
провадження №6/642/132/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі: головуючого судді - Ольховського Є.Б., секретаря судових засідань Алімурадовій Т.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова заяву Харківського національного університету внутрішніх справ про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, боржник: ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Представник ХНУВС Мазур Я. звернулась до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Заяву представник обґрунтовує тим, що рішенням від 24.12.2013 р. було задоволено позовні вимоги та стягнуто на користь Харківського національного університету внутрішніх справ з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з утриманням у розмірі 37 475 грн. 71 коп. та судовий збір у розмірі 374 грн. 76 коп., яке ухвалою АСХО від 04.02.2014 залишено без змін. У межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, 15.09.2015 та 17.05.2016 було направлено до суду заяви про направлення виконавчого листа. Однак стягував не отримав виконавчий лист, тобто фактично не мав можливості вимагати виконання судового рішення. Тому представником було подано аналогічну заяву 26.08.2020. Листом від 10.09.2020 вих.№0121/637/2020 Ленінський райсуд м. Харкова направив копії судових рішень та виконавчий лист після пропущення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Вважають причину пропуску поважною та об`єктивною перешкодою у реалізації прав стягувача.

Представник заявника до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, разом з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, подав заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника.

ОСОБА_1 подав до суду заперечення, в яких зазначив, що просить у задоволенні заяви відмовити з тих підстав, що у стягувача не було жодних перешкод протягом 7 ми років направити свого представника до Ленінського райсуду м. Харкова для особистого одержання оригіналів виконавчих листів. Надані стягувачем у якості доказів копії заяв про видачу виконавчого листа від 15.09.2015 та 17.05.2016 та копія повідомлення про вручення листа не є належними та допустимими доказами, оскільки оригінали вищевказаних копій документів належним чином не завірені, що викликають сумніви у справжності. У судовому засіданні підтримав доводи, викладені в запереченнях.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вимогами статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського райсуду м. Харкова від 24.12.2013 р. задоволено позовні вимоги та стягнуто на користь Харківського національного університету внутрішніх справ з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з його утриманням у розмірі 37 475 грн. 71 коп. та судовий збір у розмірі 374 грн. 76 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04.02.2014 вищезазначене рішення залишено без змін.

15.09.2015 року представником Харківського національного університету внутрішніх справ І.В. Замисловою було направлено до суду заяву про направлення виконавчого листа по цивільній справі.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 28.09.15 працівник Ленінського райсуду м. Харкова Олексеенко (за довіреністю) отримала вищезазначену заяву.

17.05.2016 року представником Харківського національного університету внутрішніх справ І.В. Замисловою було направлено до суду повторну заяву про направлення виконавчого листа по цивільній справі.

10.09.2020 року Ленінським районним судом м. Харкова за заявою представника Харківського національного університету внутрішніх справ Я. Мазур від 26.08.2020 р. було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрат з його навчанням в розмірі 37475,71 грн. та судові витрати в розмірі 374,76 грн. на підставі вищевказаного рішення суду.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, Харківський національний університет внутрішніх справ посилалось на те, що виконавчі листи отримані стягувачем 10.09.20 року, після спливу строку на його пред`явлення до виконання, що є поважною причиною пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Суд вважає, що отримання стягувачем виконавчого листа після закінчення строку для пред`явлення його до виконання - є поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в від 25.09.2015 «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», - отримання стягувачем виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для пред`явлення його до виконання є поважною причиною пропуску такого строку.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст.431 ЦПК).

Положення ст.124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 05.12.2018 у справі № 643/4902/14-ц.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд.

Відмова в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду, що, як уже зазначалось, є завершальною частиною розгляду цивільної справи, тому суд, вирішуючи дане питання, відповідно до практики Європейського суду, повинен враховувати, що процесуальні обмеження у вигляді пропуску процесуального строку не можуть обмежувати реалізацію права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява Харківського національного університету внутрішніх справ про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 353, 354, 431, 432, 433, ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву - задовольнити.

Поновити Харківському національному університету внутрішніх справ строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу - №642/9212/13-ц виданого Ленінським районним судом м. Харкова 10.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з його навчанням в розмірі 37 475,71 грн. та судові витрати в розмірі 374,76 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Є.Б. Ольховський