Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

"24" вересня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Туровської К.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

Встановив:

ОСОБА_1 у грудні 2019 року звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_3 свою користь заборгованість за договором позики у сумі 35 000 доларів США за курсом НБУ станом на дату прийняття рішення та понесені судові витрати. В обгрунтування позову вказала, що 15.09.2017 надала в борг ОСОБА_3 35 000 доларів США на строк до 15.02.2018 зі сплатою 2% річних в місяць на залишок заборгованості, починаючи з 15.11.2017.

Відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, борг не повернула, що спонукало позивача звернутися до суду із вказаним позовом.

02.12.2019 позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, проте ухвалою від 12.12.2019 заяву повернуто позивачеві (а.с. 13-14, 24).

Ухвалою суду від 12.12.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 22-23).

Ухвалою суду від 19.06.2020, у зв`язку із смертю відповідача, замінено первісного відповідача на її правонаступника - сина ОСОБА_2 (а.с. 57-58).

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 66).

Відповідач до суду не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с. 63, 65). Відзиву на позовну заяву не надав, причини неявки суду не повідомив.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за згодою позивача, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України

Суд вивчив матеріали справи і встановив, що 15.09.2017 ОСОБА_1 надала у борг ОСОБА_3 (правонаступником після смерті якої є її син, ОСОБА_2 ) грошові кошти в сумі 35 000 доларів США на строк до 15.02.2018 зі сплатою 2% річних в місяць на залишок заборгованості, починаючи з 15.11.2017.

На підтвердження отримання вказаної суми ОСОБА_3 написала розписку (а.с. 67). Однак, відповідач не повернула позивачу кошти у строк, визначений договором, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши надані докази і наведені доводи, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його

сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Нотаріальна форма договору позики не вимагається незалежно від суми договору, однак за згодою сторін договору, договір позики може бути укладений в нотаріальній формі.

У даному випадку договір позики сторони оформили в письмовій формі, але не посвідчували у нотаріуса.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою з моменту фактичного передання речей, визначених родовими ознаками, позикодавцеві (із рук в руки) або з моменту зарахування грошових коштів, що позичалися, на банківський рахунок позикодавця.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 11.11.2015 у справі №6-1967цс, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зазначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дати отримання коштів.

З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними, тому із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 35 000 доларів США, що станом на 24.09.2020 за курсом НБУ (1 долар США = 28,19 грн.) становить 986 650, 00 грн.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 8 410 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ,268 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 35 000 доларів США, що станом на 24.09.2020 за курсом НБУ (1 долар США = 28,19 грн.) становить 986 650, 00 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 8 410 грн. 50 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Cуддя О. П. Сингаївський