НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 жовтня 2020 рокуСправа № 322/339/20

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гасанбекова С.С. розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:ОСОБА_2
про:стягнення боргу.

12 грудня 2019 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просив суд:

- стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 суму боргу за договором позики від 30.11.2019 загальним розміром 139 602,30 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 суму боргу за договором позики від 09.10.2019 загальним розміром 126 985,00 грн.

Ухвалою судді від 23.04.2020, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив і заперечень та вирішено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

09.10.2019 на прохання мешканці с. Бойкове, Новомиколаївський р-н, Запорізької області ОСОБА_2 , позивач позичив їй 126985 (сто двадцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень. Повернути зазначені кошти ОСОБА_2 обіцяла не пізніше 01.11.2019.

30.11.2019 на прохання мешканці с. Бойкове, Новомиколаївський р-н, Запорізької області ОСОБА_2 позивач знову позичив їй кошти в сумі 5100 (п`ять тисяч сто) доларів США. Повернути зазначені кошти ОСОБА_2 обіцяла не пізніше 28.02.2020.

На підтвердження отримання коштів відповідно до ст. ст. 536, 1046, 1047 ЦК України, ОСОБА_2 надала власноруч написані розписки, із зазначенням сум позики та терміну повернення. Таким чином, між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку, було укладено договори позики.

Позивач стверджує, що по закінчені строку договору позики, 28.02.2020, він спробував спілкуватися з ОСОБА_2 але не зміг з нею зустрітися. Так, за вказаною в заяві адресою відповідача, у належному їй будинку - не відчиняють, телефон за яким позивач та відповідач раніше спілкувалися на цей час відключений. За таких умов, позивач вважає, що ОСОБА_2 уникає спілкування по причині не бажання повернути борг.

Зазначені обставини, як вважає позивач, свідчать про невиконання відповідачем умов договору позики.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 23, 523, 526, 610, 611, 1049, 1167 ЦК України, позивач проси задовольнити його вимоги.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 23.04.2020 була отримана відповідачем, відповідно до положень п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України.

Відповідач у строк, встановлений судом, не надала відзиву на позов, а також не надіслала до суду будь-яких заяв чи клопотань.

Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін учасники справи на заявили.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення лише основної суми боргу за договорами позики та ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з розрахунку на 1 січня 2020 року, дана справа має незначну складність та визнається судом малозначною, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За змістом ст. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з наведених норм ЦПК України, враховуючи відсутність будь-яких клопотань сторін, судом вирішено продовжити розгляд даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. З огляду на викладене, суд також не вбачає підстав, передбачених ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, для заочного розгляду справи, який може проводитися лише у випадку розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

09 жовтня 2019 року ОСОБА_2 узяла в борг у ОСОБА_1 126987,87 грн. та зобов`язалася повернути позику у строк до 01.11.2019, що підтверджується оригіналом розписки відповідача від 09.10.2019.

30 листопада 2019 року ОСОБА_2 узяла в борг у ОСОБА_1 5 100,00 доларів США та зобов`язалася повернути позику у строк до 28.02.2020, що підтверджується оригіналом розписки відповідача від 30.11.2019.

Отримані за розписками гроші в сумі 126987,87 грн. та 5 100,00 доларів США відповідач позивачу не повернула, що підтверджується наявністю оригіналів розписок від 09.10.2019 та від 30.11.2019 у позивача.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При кваліфікації правовідносин сторін, що виникли внаслідок складання відповідачем розписок від 09.10.2019 та від 30.11.2019, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 02.10.2019 по справі № 296/9084/15-ц (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 85354677), та зазначає таке.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, слід установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору виявляє справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, робить відповідні правові висновки.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

З огляду на викладене, зміст розписок відповідача від 09.10.2019 та від 30.11.2019 свідчить про укладення між сторонами по даній справі договорів позики, а отже позивач має право вимагати стягнення з відповідача неповернутих у строк сум позики.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, позивач обґрунтовано визначив суму позики за розпискою від 30.11.2019 за офіційним курсом гривні до долару США станом на 06.04.2020, що становив 27,373 грн. за 1 долар США, 5100*27,373 = 139 602,30 грн.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До позовної заяви додано квитанцію від 07.04.2020 № 1923-4998-8100-6008, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1396,02 грн., та квитанцію від 07.04.2020 № 1923-5000-1363-3940, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1269,85 грн., отже розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 1396,02 + 1269,85 = 2 665,87 грн.

Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 126 985,00 грн. (сто двадцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 00 коп.) заборгованості за договором позики від 09 жовтня 2019 року.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 139 602,30 грн. (сто тридцять дев`ять тисяч шістсот дві гривні 30 коп.) заборгованості за договором позики від 30 листопада 2019 року.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 665,87 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят п`ять гривень 87 коп.).

5. Реквізити учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2020 року.

Суддя С.С. Гасанбеков