КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/11478/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12741/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.
3 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Макаровій К.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Степаненко Ольги Олександрівни - представника Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до Міністерства юстиції України, треті особи - ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович, про визнання дій неправомірними та скасування наказу Міністерства юстиції України, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та скасування наказу Міністерства юстиції України, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 18 червня 2020 року МЮ України було видано Наказ № 2095/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 3 лютого 2020 року № 50937436, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 127,6 м2, житловою площею 61,4 м2.

Вважав, що при розгляді скарги ОСОБА_1 відповідачем було порушено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою КМУ № 1128 від 25 грудня 2015 року, представника позивача не було належним чином повідомлено про розгляд зазначеної скарги, не було надано копії скарги та доданих документів, не взято до уваги, що спірна квартира була іпотечним майном на забезпечення кредитного договору, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , на яку було звернуто стягнення відповідно до умов іпотечного договору.

Зазначав, що позовні вимоги спрямовані на захист порушеного права власності на спірне приміщення внаслідок реєстрації нерухомого майна за фізичною особою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року відмовлено у відкритті провадження по справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник АТ «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, матеріали направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, вважаючи, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом не прийнято до уваги правові позиції Верховного Суду зі спірного питання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі дослідженню підлягають владні, управлінські функції, а саме - рішення Міністерства юстиції України, яке у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень.

Зазначав, що Міністерство юстиції України, яке є відповідачем по даній справі, є органом державного управління в системі органів виконавчої /державної/ влади, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України та законами України.

Відтак, дійшов висновку, що позов АТ «Альфа-Банк» до Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними та скасування наказу Міністерства юстиції України підлягає розгляду у порядку КАС України окружним адміністративним судом.

Проте,такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим,приватноправові відносини вирізняютьсянаявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з наказом відповідача від 18 червня 2020 року за № 2095/5 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Тобто позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача.

Ураховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття позивачем права власності на спірне майно і можуть впливати на майнові права та інтереси АТ «Альфа-Банк», незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Тобто,предметом спору у цій справі є визнання права власності на нерухоме майно, оскільки зазначені позовні вимоги приводять до вирішення питання про право власності на це нерухоме майно.

Отже, спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна, тобто права цивільного, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із права власності.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У справі, що розглядається, позовні вимоги спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права власності на квартиру внаслідок скасування спірним наказом реєстрації вказаного майна за позивачем.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Таким чином, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Зазначеневище відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 813/1362/16, від 28 листопада 2018 року у справі № 825/642/18, від 29 січня 2019 року у справі № 803/1589/17, від 29 травня 2019 року у справі № 826/9341/17 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Колегія суддів не може погодитись з посиланням суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі № 198/623/18, оскільки предметом цієї справи було подання заяви про встановлення факту трудового стажу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року скасуванню та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Степаненко Ольги Олександрівни - представника Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 5 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді