КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №381/1185/20 головуючий у суді І інстанції: Осаулова Н.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Мельника Я.С., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовуу справі за позовом ОСОБА_1 до Фастівської міської ради Київської області про визнання недійсним та скасування рішення Фастівської міської ради Київської області від 12 грудня 2019 року № 32/7-LXIX-VII, визнання додаткової угоди про поновлення Договору оренди землі з первісним орендодавцем та про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення Фастівської міської ради Київської області від 12 грудня 2019 року № 32/7-LXIX-VII «Про відмову у поновленні договору оренди землі для будівництва індивідуальних гаражів в АДРЕСА_1 , укладеного із ОСОБА_1 », визнання додаткової угоди про поновлення Договору оренди землі з первісним орендодавцем та про зобов`язання вчинити певні дії.

25 серпня 2020 року до суду звернувся представник позивача із заявою про забезпечення позову. В якій просив:

зупинити дію рішення Фастівської міської ради Київської області № 32/7-LXIX від 12 грудня 2019 року «Про відмову у поновленні Договору оренди землі для будівництва індивідуальних гаражів в АДРЕСА_1 , укладеного із ОСОБА_1 », до набрання рішення суду, щодо його оскарження законної сили;

заборонити Фастівській міській раді Київської області, чи будь-яким іншим її підпорядкованим структурним підрозділам (відділу з питань раціонального використання земель, державному реєстратору, тощо), особам вчиняти будь-які дії (готувати угоду про розірвання договору оренди землі, акт приймання-передачі земельної ділянки, здійснення державної реєстрації припинення права оренди на земельну ділянку площею 0,0010 га (кадастровий номер :09:009:0273) для будівництва індивідуальних гаражів, тощо), спрямовані на виконання рішення 12 грудня 2019 року та здійснити будь-які заходи, спрямовані на виконання рішення 12 грудня 2019 року до ухвалення рішення в цивільній справі;

накласти арешт на земельну ділянку (майно) площею 0,0010 га кадастровий номер :09:009:0273 для будівництва індивідуальних гаражів в АДРЕСА_1 , відповідно до укладеного договору оренди землі № 15-16-103 від 12 грудня 2014 року між Фастівською міської радою (орендодавець) та гр. ОСОБА_1 (орендар);

заборонити Фастівській міській раді Київської області чи будь-яким іншим структурним підрозділам (відділу з питань раціонального використання земель, державному реєстратору, тощо), особам вчиняти будь-які дії (готувати угоду про розірвання договору оренди землі, акт приймання-передачі земельної ділянки, здійснення державної реєстрації припинення права оренди на земельну ділянку площею 0,0010 га (кадастровий номер :09:009:0273) для будівництва індивідуальних гаражів тощо), спрямовані на виконання рішення 12 грудня 2019 року та здійснити будь-які заходи, спрямовані на виконання рішення 12 грудня 2019 року до ухвалення рішення в цивільній справі;

заборонити Фастівській міській раді Київської області, її підпорядкованим структурним підрозділам вчиняти будь-які дії спрямовані на виконання рішення 12 грудня 2019 року та здійснити будь-які заходи спрямовані на підготовку до укладення угоди, щодо земельної ділянки площею 0,0010 га (кадастровий номер :09:009:0273) для будівництва індивідуальних гаражів в АДРЕСА_1 до ухвалення рішення в цивільній справі;

заборонити Фастівській міській раді Київської області, її підпорядкованим структурним підрозділам укладати угоди, щодо земельної ділянки площею 0,0010 га (кадастровий номер :09:009:0273) для будівництва індивідуальних гаражів в АДРЕСА_1 до ухвалення рішення в цивільній справі.

Заява обгрунтована тим, що між позивачем (орендарем) ОСОБА_1 та відповідачем (орендодавцем) Фастівською міською радою Київської області склалися спірні правовідносини, внаслідок прийняття Рішення Фастівської міської ради Київської області № 32/7-LXIX від 12 грудня 2019 року «Про відмову у поновленні Договору оренди землі для будівництва індивідуальних гаражів в АДРЕСА_1 , укладеного із ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 відмовлено у поновленні терміну дії Договору оренди землі № 15-15-103 від 12 грудня 2014 року, тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду і поновлення порушених прав позивача (орендаря) ОСОБА_1 .. Тому, просив заяву задовольнити.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погодившись із вказаним судовим адвокат Олексієнко Олександр Олексійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 подавапеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції, і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі. Вказує, що зважаючи на відносини, які склалися із позивачем та відповідачем внаслідок прийняття рішення Фастівської міської ради Київської області від 12 грудня 2019 року № 32/7-LXIX-VII, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду і поновлення порушених прав ОСОБА_1 .. Крім того, зазначає, що відповідачем здійснюються спроби реалізувати спірну земельну ділянку на користь третіх осіб.

Відповідач відзив, у встановлений апеляційним судом строк, не надав.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що представником позивача не зазначено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань та не надано на їх підтвердження доказів, які б свідчити, що захист прав та інтересів позивача ОСОБА_1 стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також, що стороною позивача не доведено підстави передбачені ст.149 ЦПК України, а тому підстав для забезпечення позову, не вбачається.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК Українизабезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У постанові Верховного суду від 14 серпня 2019 року у справі №521/8746/18 зазначено, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено судом, що у травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення Фастівської міської ради Київської області від 12 грудня 2019 року № 32/7-LXIX-VII «Про відмову у поновленні договору оренди землі для будівництва індивідуальних гаражів в АДРЕСА_1 , укладеного із ОСОБА_1 », визнання додаткової угоди про поновлення Договору оренди землі з первісним орендодавцем та про зобов`язання вчинити певні дії.

25 серпня 2020 року до суду звернувся представник позивача із заявою про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що між позивачем (орендарем) ОСОБА_1 та відповідачем (орендодавцем) Фастівською міською радою Київської області склалися спірні правовідносини, внаслідок прийняття Рішення Фастівської міської ради Київської області № 32/7-LXIX від 12 грудня 2019 року «Про відмову у поновленні Договору оренди землі для будівництва індивідуальних гаражів в АДРЕСА_1 , укладеного із ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 відмовлено у поновленні терміну дії Договору оренди землі № 15-15-103 від 12 грудня 2014 року, тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду і поновлення порушених прав позивача (орендаря) ОСОБА_1 .. Тому, просив заяву задовольнити.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заявник не навів належного обґрунтування для вжиття заходів забезпечення позову. А види забезпечення позову ,які просить застосувати позивач, фактично є втручанням у діяльність Фастівської міської ради Київської області та фактично тотожні із заявленими позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги про те, що зважаючи на відносини, які склалися із позивачем та відповідачем внаслідок прийняття рішення Фастівської міської ради Київської області від 12 грудня 2019 року № 32/7-LXIX-VII, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду і поновлення порушених прав ОСОБА_1 .. Крім того, зазначає, що відповідачем здійснюються спроби реалізувати спірну земельну ділянку на користь третіх осіб, відхиляються апеляційним судом, оскільки власник земельної ділянки має право нею розпоряджатися в тому числі і відчужувати ти її на користь третіх осіб, при цьому діючий договір оренди залишається дійсним, та до нового власника переходять права орендодавця відповідно до положень цивільного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, і вірно застосував положення ст. 150 ЦПК України при постановленні оскаржуваної ухвали.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено «10» листопада 2020 року.

ГоловуючийсуддяЛ.П. Сушко
СуддіЯ.С. Мельник
О.І. Сліпченко