Єдиний унікальний номер 233/8157/19
Номер провадження 22-ц/804/2785/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Папоян В.В.

за участю секретаря судового засідання: Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року у цивільній справі № 233/8157/19 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» про відшкодування шкоди в порядку регресу (суддя першої інстанції ОСОБА_2 ), -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка», в особі голови правління Євтушенко Т.П. та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 12158с від 14.01.2014 року.

На виконання умов вказаного вище кредитного договору № 12158с від 14.01.2014 р. на підставі рішення Кредитного комітету № 987 від 14.01.2014 р., Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» надала, а ОСОБА_1 отримала у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 6000,00 грн. строком на 24 місяців з 14.01.2014 р. по 14.01.2016 р. включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних.

Перерахування визначених кредитним договором № 12158с від 14.01.2014 р. грошових коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення № 28583 від 14.01.2014 р. з відмітками банку про проведення даного платежу.

Між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» укладено договір добровільного страхування кредитів № 04 від 14.04.2014 року.

Відповідно до пункту 1.2. вищезазначеного договору добровільного страхування кредитів, предметом вказаного договору є майнові інтереси Кредитної спілки «Українська кредитна спілка», що не суперечать Закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до кредитних договорів.

Згідно із пунктом 1.3. договору добровільного страхування кредитів, позивач, як Страховик здійснює страхування кредитних ризиків за кредитними договорами, укладеними між позичальниками та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» згідно з Реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах договорів про співробітництво між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та позивачем.

У відповідності з додатком № 1 до договору добровільного страхування кредитів № 04 від 14.04.2014 р., кредитний договір № 12158с від 14.01.2014 р. укладений між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 14970,00 грн.

Підпунктом 2.1.1 договору добровільного страхування кредитів № 04 від 14.04.2014 р. встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними кредитним договором, внаслідок будь-яких подій (з відповідальністю за усі ризики). Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених кредитним договором протягом 10 днів після настання строку сплати третього платежу.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 12158с від 14.01.2014 р. належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував.

Вказані обставини підтверджуються наданою Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» випискою з рахунку ОСОБА_1 .

Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» неодноразово повідомляла ОСОБА_1 про заборгованість по кредитному договору № 12158с від 14.01.2014 року.

У відповідності до вищезазначеного договору добровільного страхування кредитів № 04 від 14.04.2014 р. Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» повинна повідомити про настання страхових випадків та направити позивачу заяву про виплату страхового відшкодування з додаванням документів згідно з переліком, визначеним цим договором.

Керуючись вимогами п. 5.1 договору добровільного страхування кредитів, Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» направила Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія» заяву № 3267 від 17.10.2019 р. про виплату страхового відшкодування у сумі 11214,46 грн. внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором № 12158с від 14.01.2014 р.

Згідно із п.п. 4.4.5 договору добровільного страхування кредитів, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» зобов`язано протягом 4 робочих днів після отримання від Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків, прийняти рішення про виплату (або про відмову виплати) страхового відшкодування та скласти страховий акт про виплату (або про відмову виплати) страхового відшкодування по кредитному договору.

У відповідності до п.п. 4.4.6 договору добровільного страхування кредитів, протягом 5 робочих днів після отримання від Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» зобов`язано здійснити виплату страхового відшкодування.

Позивачем на підставі вищезазначеної заяви № 3267 від 17.10.2019 р. та доданих до неї документів, складено страховий акт № 549кр (вх. № 75-1/19/з від 17.10.2019 року) та відповідно 17.10.2019 р. здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 11214,46 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1267 від 17.10.2019 р. з відміткою банку про проведення платежу.

Відповідно до п. 5.7 договору добровільного страхування кредитів, до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цим договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору.

Згідно із п. 5.8 договору добровільного страхування кредитів, після отримання страхового відшкодування, Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» за вимогою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» надає йому документи для можливості реалізації права вимоги, яке останній має до позичальника згідно з умовами кредитного договору та подальшого провадження судових дій, зокрема довідку про сплачене Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» страхового відшкодування.

На виконання вимог вказаного вище п. 5.8 договору добровільного страхування кредитів, Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» надано позивачу довідку вих. № 3272 від 17.10.2019 р. про сплату 17.10.2019 р. Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» страхової виплати за кредитним договором № 12158с від 14.01.2014 р. в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 11214,46 грн.

Таким чином, оскільки Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» виконало покладені на нього законом та умовами договору добровільного страхування кредитів № 04 від 14.04.2014 року обов`язки, до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» перейшло право вимоги у порядку регресу на стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 11214,46 грн.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» просив суд першої інстанції стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в розмірі 11214,46 грн.; судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» в порядку регресу страхове відшкодування, виплачене за кредитним договором № 12158с від 14.01.2014 року, укладеним між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 в розмірі 7870,13 грн.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» в порядку регресу страхового відшкодування, виплаченого за кредитним договором 12158с від 14.01.2014 року, укладеним між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 в розмірі 3344,33 грн., відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1348,12 грн.

Із вказаним заочним рішенням суду не погодився позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилався на те, що вважає рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм процесуального права.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» просить Донецький апеляційний суд рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року, яким частково задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у зв`язку із необґрунтованістю розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитними коштами скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» та стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в розмірі 11214,46 грн., стягнути з ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1921,00 грн. та 2881,50 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу і третій особі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 91,92,93). Копія апеляційної скарги відповідачем і третьою особою отримана (а.с. 91,93). Відзив на апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду не надійшов.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 вересня 2020 року справу призначено до розгляду на 03 листопада 2020 року.

В судове засідання Донецького апеляційного суду 03.11.2020 року представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про відправлення поштового відправлення (а.с. 98).

В судове засідання Донецького апеляційного суду 03.11.2020 року відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року № 1632 - VII (а.с. 97).

В судове засідання Донецького апеляційного суду 03.11.2020 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про відправлення поштового відправлення (а.с. 99).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 січня 2014 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12158с, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі на умовах, встановлених кредитним договором, з дотриманням вимоги повернення коштів та сплати процентів у визначені договором строки, у розмірі 6000,00 грн. строком на 24 місяці з 14 січня 2014 року по 31 січня 2016 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних. Проценти є фіксованими та нараховуються кожний день на первісну суму кредиту, зазначену в п.1.1.

Згідно із п. 3.4 вказаного договору, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється в національній валюті за фактичну кількість днів в періоді (28-29-30-31/365-366). Нарахування процентів за договорами кредиту відбувається за кожний фактичний строк користування кредитом і починається з наступного дня після отримання кредиту (дати списання з розрахунку кредитодавця), а припиняється в день остаточного розрахунку за кредитом. Для цілей розрахунку процентів за кредитом використовується календарний рік.

Відповідно до п. 3.6 вказаного договору, прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту, визначеного п.1.1 цього Договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавця.

Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» виконала свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов вищенаведеного кредитного договору в розмірі 6000,00 грн.

З виписки з розрахунку позичальника вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом відповідач здійснила 25 грудня 2014 року у загальному розмірі 394,00 грн. та в порушення умов Кредитного договору, ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України кредитні зобов`язання за договором в повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим станом на 17.10.2019 р. кредитна спілка «Українська кредитна спілка» нарахувала заборгованість в розмірі 11214,46 грн., яка складається з:

- 2903,85 грн. заборгованість за кредитом;

- 8310,61 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що не зважаючи на чітке регламентування бази нарахування процентів, суд першої інстанції безпідставно, без будь - якого посилання на положення кредитного договору або норм Закону змінив таку базу нарахування на власний погляд, що суперечить вимогам процесуального законодавства, а також те, що відсутні правові підстави для відмови в задоволенні вимог позивача в частині повного нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами після закінчення строку дії кредитного договору, з урахуванням умов кредитного договору щодо такого нарахування, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 6 статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки судом встановлено, що після закінчення строку кредитування 14 січня 2016 року позика в розмірі 2903,85 грн. не була повернута позичальником, позикодавець мав право нараховувати проценти на вказану заборгованість за весь час фактичного користування грошовими коштами. Проте позикодавець нарахував проценти на всю суму кредиту, що є неправомірним.

Вказаний висновок не суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Частиною 1 статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 частини 1 статті 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з ч. 1 ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» (із змінами і доповненнями) передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість за кредитним договором складає 7870,13 грн.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції безпідставно зменшено суму судових витрат, що підлягає відшкодуванню внаслідок часткового задоволення позовних вимог позивача, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно стягнув пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача суму судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року і задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» залишити без задоволення, рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 05 листопада 2020 року

Суддя: О.Д.Канурна