РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/1247/20

Справа № 510/1637/20

04.11.2020 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

при секретарі Пройка С.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 грудня 2019 року він та відповідач уклали договір дарування, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 .

Сторони домовились про усі суттєві умови договору, та відбулося повне його виконання. Відповідач передала позивачу у власність обумовлене договором нерухоме майно, а позивачприйняв його та почав користуватись нерухомим майном, тобто фактично вступив у володіння та користування цим майном.

Позивач також домовився з відповідачем, що пізніше вони оформлять договір дарування в нотаріальному порядку.

Через деякий час, позивач неодноразово зв`язувався з відповідачем, щоб домовитись про зустріч для нотаріально посвідчення договору відповідно до вимог чинного законодавства, але відповідач постійно відмовлялась від зустрічі, у зв`язку з відсутністю вільного часу. Таким чином позивач вважає, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява від його представника адвоката Златі Н.С., відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про визнання позову, в якій вона також просить розглядати справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, відповідачу на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

12 грудня 2019 року сторони уклали договір дарування предметом якого є вказаний будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями.

Сторони домовились про усі суттєві умови договору, та відбулося повне його виконання. Відповідач передала позивачу у власність обумовлене договором нерухоме майно, а позивачприйняв його та почав користуватись нерухомим майном, тобто фактично вступив у володіння та користування цим майном.

Позивач також домовився з відповідачем, що пізніше вони оформлять договір дарування в нотаріальному порядку.

Через деякий час, позивач неодноразово зв`язувався з відповідачем, щоб домовитись про зустріч для нотаріально посвідчення договору відповідно до вимог чинного законодавства, але відповідач постійно відмовлялась від зустрічі, у зв`язку з відсутністю вільного часу. Таким чином позивач вважає, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

У відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З наданих суду документів вбачається, що сторони домовились про усі істотні умови договору та відбулося повне його виконання, відповідач передала позивачу нерухоме майно, а позивач прийняв його та почав користуватись ним, тобто фактично вступив у володіння та користування цим майном.

Статтею 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Таким чином ОСОБА_1 правомірно володіє спірним майном.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ конвенцію та практику суду як джерело права.

У свою чергу, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» в контексті вказаної конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зав`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.

Тому, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог з метою недопущення порушення права власності.

Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 58, 76, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності- задовольнити.

Визнати дійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку літ. - А, загальною площею 48,20 кв.м., житловою площею 37,20 кв.м., допоміжною площею 11,00 кв.м., літньої кухні літ. - Б, сараїв літ. - В,Г, вбиральні літ. - Е, огорожі № 1-3, споруди № 4, який укладений 12 грудня 2019 року між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ).

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку літ. - А, загальною площею 48,20 кв.м., житловою площею 37,20 кв.м., допоміжною площею 11,00 кв.м., літньої кухні літ. - Б, сараїв літ. - В,Г, вбиральні літ. - Е, огорожі № 1-3, споруди № 4.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова