Дата документу 09.11.2020 Справа № 336/3169/20
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 336/3169/20 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Провадження №22-ц/807/3144/20 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кримської О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Добра праця» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2020 року про повернення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Добра праця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Добра праця» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтувало тим, що 07 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Добра праця» та ОСОБА_1 було укладено Договір №575/2017/КР про надання інформаційних послуг.

Відповідно до умов Договору, позивач виступав як Виконавець, а відповідач - Замовник.

Відповідно до п. 2.2. Договору - надання інформаційних послуг Замовнику передбачає одержання останнім від Виконавця інформаційних продуктів згідно з тематикою, яка визначається та надається Замовником Виконавцю в усній (вербальній) чи/або письмовій формі.

Відповідно до п. 6.2. Договору - Замовник зобов`язується оплатити вартість наданих інформаційних послуг, передбачених в предметі цього Договору, шляхом сплати Виконавцю суми в розмірі 2115,00 грн без ПДВ (20%).

Відповідно до п. 6.4. Договору - Замовник сплачує вартість послуг за цим Договором в безготівковому порядку протягом 30 календарних днів з моменту перетину державного кордону України, але не пізніше, ніж на другий банківський день з дня отримання або зарахування на особовий рахунок доходу, заробітної плати, ренти, роялті чи інших доходів, у тому числі доходу (ів), отриманих на території іноземної держави.

07 липня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено акт здачі-приймання наданих інформаційних послуг.

Відповідно до п.2 Акту - сторони підтверджують, що на виконання умов Договору, протягом строку його дії, Виконавцем надані послуги Замовнику на загальну суму 2115 гривень 00 копійок, без ПДВ (20%). Сторони погоджуються та підтверджують, що зазначені послуги надані Виконавцем у належний строк і у повному обсязі, тобто будь-які зауваження з боку Замовника до Виконавця повністю відсутні.

Строк та умови здійснення оплати ОСОБА_1 по Договору вже давно настав, проте він досі не виконав свої грошові зобов`язання за Договором.

Із урахуванням зазначеного, Товариство з обмеженою відповідальністю «Добра праця»», просило суд:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Добра праця» заборгованість в розмірі 2115,00 гривень.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Добра праця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Добра праця»» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не взяв до уваги, що позов було підписано ОСОБА_2 , яка не перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Добра праця» та яка діяла від імені ТОВ «Добра праця» на підставі довіреності (з огляду на малозначність справи у відповідності до чинного ЦПК України), про що було зазначено у позові, крім того, до позову було додано оригінальний примірник довіреності від 20 грудня 2019 року, завірену копію витягу з реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «Добра праця». Оскільки на час подачі позову вимоги цивільного процесуального законодавства позивачем дотримано в повному обсязі, підстави для повернення позовної заяви, відсутні.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Пункті 6 ст. 353 ЦПК України передбачає повернення заяви позивачеві (заявнику).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК Україним суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженні у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції послався на п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України та виходив з того, що позов подано та підписано особою, посадове становище якої не вказано.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає вимогам закону і фактичним обставиним справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Добра праця» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовна заява підписана та подана до суду представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Добра праця» Пащіною В.І. (а.с. 1-4).

Позовну заяву підписано представником позивача Пащіною В.І., яка має процесуальну дієздатність, на підставі довіреності №2 від 20 грудня 2019 року, яка є дійсною та відповідає вимогам ст. 246 ЦК України, та якою передбачено право останньої підписувати та подавати позовні заяви до судів. Довіреність є чинною до 31 грудня 2020 року. Тобто до суду надана довіреність повноважного представника з відповідними повноваженнями.

Пунктом 1 частини 4 статті 185 ЦПК України, на яку посилався суд першої інстанції як на підставу для повернення позовної заяви, визначено, що позовна заява повертається, якщо її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За змістом ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (ч. 7 ст. 177 ЦПК України).

За змістом ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно частини 1 статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (ч. 3 ст. 62 ЦПК України).

Згідно частини 7 статті 177 цього Кодексу, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Як вбачається з матеріалів справи Довіреність №2 від 20 грудня 2019 року є чинною до 31 грудня 2020 року. Докази того, що вказана довіреність була відкликана (скасована) в матеріалах справи відсутні.

Положеннями статей 175 та 177 ЦПК України не встановлено обов`язку позивача додати до позовної заяви, окрім довіреності на підтвердження своїх повноважень діяти від імені позивача, докази повноважень посадової особи на видачу довіреності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Крім того, принцип безперешкодного доступу до правосуддя визнається міжнародним співтовариством як фундаментальний згідно з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6) та Міжнародним пактом про громадянські і політичні права (п. 1 ст. 14 ): кожен у випадку спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним, неупередженим і компетентним судом, створеним на підставі закону, при дотриманні принципу рівності всіх перед судом.

Гарантуючи державний, у тому числі судовий, захист прав і свобод людини і громадянина, Конституція України одночасно закріплює право кожного захищати свої права і свободи всіма способами, не забороненими законом (ст. 55). Способи захисту цивільних прав зазначені у ст. 16 ЦК України.

Враховуючи наведене, отримавши позовну заяву, подану представником, за наявності обґрунтованих сумнівів щодо повноважень представника підписувати даний позов, суд першої інстанції, відповідно вимог ч. 7 ст. 177, ч. 1 ст. 185 ЦПК України, не був позбавлений можливості залишити позов без руху для надання додаткових доказів на підтвердження повноважень представника діяти в інтересах позивача..

Проте цих вимог процесуального закону суд першої інстанції не дотримався, та пославшись на те, що посадове становище ОСОБА_2 не вказано, повернув заяву позивачеві.

Відповідно до ч. 4 ст. 131-2 Конституції України законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Малозначними спорами згідно з ч. 6 ст. 19 ЦПК є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову по даній справі становить - 2115,00 грн, а отже справа є малозначною.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд дійшов передчасного висновку про відсутність у ОСОБА_2 повноважень на підписання позовної зави від імені ТОВ «Добра праця» та про наявність правових підстав для повернення поданої по справі позовної заяви позивачу.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

З огляду на викладене, з урахуванням доводів апеляційної скарги, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Добра праця» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2020 року, у цій справі скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 09 листопада 2020 року.

Головуючий, суддяСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Кримська О.М.