Справа № 521/2711/20
Провадження № 2/521/1952/20
04 листопада 2020 року Малиновський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді - Мурзенка М. В.
при секретарі - Корнієнко Л. В.
за участю представника позивача - адвоката Швець К. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малого приватного підприємства «Валентин», про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди-
Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2020 року позовна заява була залишена без руху, так як вона не відповіла вимогам ст.ст. 175, 176 ЦПК України.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 12.03.2020 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 02.04.2020 року.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 04.11.2020 року (протокольною) прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 .
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явися, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Швець К.О. в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Представник Малого приватного підприємства «Валентин» в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.
Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача на посаді водій-вантажник з 06.02.2017 року, 02.03.2020 року був звільнений з посади, що підтверджується відомостями про суми виплачених доходів з державного реєстру фізичних осіб- платників податків (а.с. 50-53).
З зазначених відомостей вбачається, що сума нарахованого доходу в третьому кварталі 2019 року складає 12 786,66 грн., в четвертому - 3210,00 грн., в першому кварталі 2020 року - 9851 грн.38 коп.
З позовної заяви, пояснень представника позивача в судовому засіданні вбачається, що позивача без пояснення причин відповідач не допускав до роботи з 11 листопада 2019 року, після звільнення не видав трудову книжку, не сплатив належні позивачу при звільненні суми.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.
Докази правомірності відсторонення позивача від роботи з 11.11.2019 року до моменту звільнення суду не надані.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (стаття 235 КЗпП).
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.11.2019 року по день звільнення 02.03.2020 року, що, виходячи з відомостей про заробіток позивача (а. с. 75-77) та наданого позивачем розрахунку складає 15 822 грн. 54 коп.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Суд погоджується із розрахунком середнього заробітку, наданого позивачем, оскільки він відповідає порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100 (із змінами).
Враховуючи, що суду не надано доказів проведення із позивачем розрахунку в день звільнення, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за період з 01 по 11 листопада 2019 року в сумі 5 469 грн. 52 коп., середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 15 822 грн. 54 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 33 403 грн. 14 коп.
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Суд погоджується з доводами позивача про спричинення йому незаконними діями відповідача моральної шкоди, проте, виходячи з засад справедливості та розумності, враховуючи характер порушень прав позивача, глибину та ступінь його моральних страждань, доходить висновку про стягнення моральної шкоди в меншій, ніж заявлено, сумі, а саме - в розмірі 2500 грн. 00 коп.
Питання про розподіл судових витрат вирішуватиметься судом відповідно до ст. 246 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 92, 258-259, 263-265, 268, 280-285 ЦПК України, суд,-
Позов - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний строк.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 09 листопада 2020 року.