ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 677/1893/18
Провадження № 22-ц/4820/1126/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання Чебан О.М.

з участю: прокурора, представника позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 677/1893/18 за апеляційною скаргою Прокуратури Хмельницької області на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року у складі судді Боголюбової Л.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання права оренди земельних ділянок в порядку спадкування.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі договору оренди, укладеного 11 червня 2008 року між Красилівською районної державної адміністрацією Хмельницької області і ОСОБА_2 , зареєстрований у Державному реєстрі за № 12 від 26 вересня 2008 року, право оренди земельної ділянки водного фонду площею 35,4527 га за межами с. Печеськи Печеської сільської ради та на підставі договору оренди, укладеного 11 червня 2008 року між Красилівською районної державною адміністрацією Хмельницької області і ОСОБА_2 , зареєстрований у Державному реєстрі № 01 від 22 липня 2008 року, земельної ділянки водного фонду площею 25.8636 га за межами с. Долинівці Антонівської селищної територіальної громади,

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на право оренди земельних ділянок водного фонду. 30 березня 2018 року він звернувся до приватного нотаріуса Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Кізюн Т.А. із заявою про прийняття спадщини і на підставі поданої ним заяви було заведено спадкову справу №7-2018, а 24 вересня 2018 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, проте право оренди земельних ділянок не увійшло до спадкової маси, у зв`язку з чим він звернувся з позовом до суду.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право оренди земельної ділянки водного фонду площею 32,4527 га за межами с. Печеськи Печеської сільської ради та земельної ділянки водного фонду площею 25,8636 га, за межами с. Долинівці Антонінської селищної територіальної громади.

В серпні 2019 року Прокуратура Хмельницької області подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року апеляційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області задоволено, рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання права оренди земельних ділянок в порядку спадкування відмовлено.

Дана постанова була оскаржена ОСОБА_1 в касаційному порядку до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 28 квітня 2020 року, подану касаційну скаргу задоволено частково, ухвали Хмельницького апеляційного суду від 07 серпня 2019 року та від 27 серпня 2019 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 30 червня 2020 року, поновлено Прокуратурі Хмельницької області строк на апеляційне оскарження рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Прокуратури Хмельницької області на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року.

Прокуратура Хмельницької області в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення Красилівського районного суду від 11 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити. При цьому апелянт зазначає, що суд неповно з?ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до ухвалення судом незаконного та необґрунтованого рішення з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема, прокурор вказує на ту обставину, що статтею 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі смерті фізичної особи орендаря та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки. Частиною 1 статті 7 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Таким чином право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи орендаря до спадкоємця за умови якщо інше не передбачено договором оренди.

У відповідності до абзацу 2 пункту 9 розділу 11 договору оренди земель водного фонду, укладеного 11.06.2008 року між Красилівською РДА та ФОП ОСОБА_2 , зареєстрованого у Державному реєстрі за №01 від 22.07.2008 року, право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Аналогічне положення міститься у абзаці 2 пункту 9 розділу 11 договору оренди земель водного фонду, укладеного 11.06.2008 року між Красилівською РДА та ФОП ОСОБА_2 , зареєстрованого у Державному реєстрі за №12 від 26.09.2008 року.

Апелянт вважає, що відповідно до умов вищевказаних договорів оренди земель водного фонду висновки суду про те, що позивач має право на оренду земельних ділянок після смерті батька, оскільки не відмовився від їх оренди і приступив до виконання обов`язків орендаря, а договорами не передбачено заборони такого переходу, не відповідають чинному законодавству та умовам договорів.

Також зазначив, що судом в якості доказу прийнято фотокопію договору оренди земель водного фонду, укладеного 11.06.2008 року між Красилівською РДА то ФОП ОСОБА_2 та зареєстрованого у Державному реєстрі за №12 від 26.09.2008 року, що подано представником позивача, яка не відповідає тексту оригінала договору.

Зокрема, в наданій суду копії договору відсутній абзац 2 пункту 9 розділу 11 договору, однак в копії договору, отриманій Старокостянтинівською місцевою прокуратурою від Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької ОДА, у якого перебуває оригінал зазначеного договору, такий пункт вписаний.

Крім того, суд не звернув уваги на ту обставину, що відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України (чинна на момент звернення з позовом до суду) розпорядником спірних земельних ділянок є Хмельницька обласна державна адміністрація. Тому, на думку апелянта, Красилівська РДА є неналежним відповідачем у справі.

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду із апеляційною скаргою, прокурор зазначив, що Красилівська РДА, будучи неналежним відповідачем у справі, визнала позовні вимоги і заходи щодо оскарження незаконного судового рішення не вжила. Оскільки Хмельницьку ОДА, яка наділена повноваженнями щодо розпорядження землями водного фонду державної власності і правом захисту інтересів держави в суді, не було залучено до участі у справі, тому апелянт, посилаючись на положення ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України просив задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що 11 червня 2008 року між приватним підприємцем ОСОБА_2 як орендарем та Красилівською районною державною адміністрацією Хмельницької області як орендодавцем було укладено договір оренди земель водного фонду, а саме земельної ділянки загальною площею 25,8636 га, яка знаходиться за межами с. Долинівці Красилівського району, який зареєстрований у Державному реєстрі земель 22.07.2008 року за №01, договір укладений терміном на 49 років.

В цей же день між тими ж сторонами укладено договір оренди земель водного фонду, а саме земельної ділянки, загальною площею 32,4527 га, яка знаходиться за межами с. Печеськи Красилівського району, який зареєстрований у Державному реєстрі земель 26.09.2008 року за № 12, строк дії договору - 49 років.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

Після його смерті спадщину прийняв його син ОСОБА_1 , який є спадкоємцем першої черги за законом.

24 вересня 2018 року ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються письмовими доказами у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів; штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Відповідно до ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

За нормами ст. 14 Закону України «Про аквакультуру» рибогосподарський водний об`єкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до Водного кодексу України.

Ст. 51 Водного кодексу України передбачено, що .у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 122 ЗК України в редакції, чинній на дату звернення до суду із даним позовом ОСОБА_1 , районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами 4 і 8 цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини 7 цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України).

Законом України «Про оренду землі» визначається порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

В силу ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 цього Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

За змістом ч. 8 ст. 93 ЗК України та ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Концепцією розвитку водного господарства України, затвердженою постановою Верховної Ради України № 1390-ХІV від 14.01.2000 року визначено що, до водного господарства відноситься галузь, завданням якої є забезпечення потреб населення і народного господарства у водних ресурсах, збереження, охорона та відтворення водного фонду, попередження шкідливої дії вод і ліквідація її наслідків.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про аквакультуру» рибницьке господарство - єдиний майновий комплекс, до складу якого входить рибогосподарська технологічна водойма або їх комплекс, гідротехнічні споруди, інші споруди (пристрої), будівлі, устаткування, інвентар тощо, земельні ділянки, що призначений для розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури; рибницький ставок - рибогосподарський водний об`єкт, призначений для розведення, утримання та/або вирощування об`єктів аквакультури.

У відповідності до ст. 1 Водного кодексу України рибництво - штучне розведення і відтворення риби та інших водних живих ресурсів; рибогосподарський водний об`єкт - водний об`єкт (його частина), що використовується для рибогосподарських потреб.

Таким чином за змістом ст. 122 ЗК України визначено виключний перелік випадків та компетенція районних державних адміністрацій щодо передачі земельних ділянки із земель державної власності на їхній території, у власність або у користування іншим особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для відповідних потреб, а саме: ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району; в) індивідуального дачного будівництва.

В інших випадках за змістом цієї ж норми земельні ділянки із земель державної власності, передаються у власність або у користування іншим особам обласними державними адміністраціями.

Також з аналізу вищезазначених норм чинного законодавства на час подачі позову вбачається, що ведення водного господарства та ведення рибного господарства є різними окремими видами господарської діяльності, правовий режим такої діяльності регламентується різними нормами права, а тому у відповідності до ст. 122 ЗК України передача земельних ділянок в оренду для ведення водного господарства є компетенцією районних державних адміністрацій, а для ведення рибного господарства обласних державних адміністрацій.

В договорах оренди земель водного фонду, право оренди на які просить визнати за ним позивач, вказано, що земельні ділянки передаються в оренду для рибогосподарських потреб.

За таких обставин належним відповідачем по справі станом на час подачі позову є Хмельницька обласна державна адміністрація, як орган державної влади, наділений повноваженнями передачі в оренду земель водного фонду для ведення рибного господарства.

На вказану обставину суд першої інстанції уваги не звернув, розглянув справу за позовом до неналежного відповідача, позивач в свою чергу клопотання про залучення до участі в справі належного відповідача не заявляв, суд першої інстанції йому таке право не роз`яснив, суд апеляційної інстанції в силу вимог ЦПК України теж позбавлений можливості залучити до участі в справі належного відповідача, а розгляд справи по суті спору за відсутності належного відповідача є порушенням норм процесуального права, що є безумовною підставою скасування рішення суду, оскільки такі порушення призвели до порушення прав сторін в даній цивільній справі як позивача, так і належного відповідача - Хмельницької обласної державної адміністрація.

При цьому колегія суддів вважає, що навіть залучення апеляційним судом на підставі норм ст. 365 ЦПК України Хмельницької обласної державної адміністрації не призведе до відновлення її прав, оскільки вказана юридична особа має бути лише відповідачем по справі з відповідним процесуальним статусом.

За таких обставин, без залучення до участі у справі належного відповідача дати оцінку підставності позовних вимог, оцінку доказам у справі та розглянути спір по суті апеляційний суд в силу вимог цивільного процесуального законодавства не має можливості.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_1 до Красилівської районної державної адміністрації як до неналежного відповідача.

При цьому колегія суддів вважає, що звернення прокурора з апеляційною скаргою на рішення суду, який не приймав участі в розгляді справи в суді першої інстанції, є обґрунтованим, оскільки з урахуванням вимог п. 3 ст. 131-1 Конституції України, ч.ч. 1, 3, 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 3 ст. 56 ЦПК України, участь прокурора в справі в даному випадку зумовлено виключно захистом інтересів держави в особі Хмельницької ОДА. При цьому слід врахувати, що в справі приймає участь неналежний відповідач - Красилівська РДА, який повністю визнав позов в суді першої інстанції, в той час як належний відповідач, Хмельницька ОДА, не був залучений до участі у справі і не оскаржив судове рішення в апеляційному порядку після того, як йому стало відомо про порушення свого права.

Про ці обставини свідчать письмові докази, надані апелянтом, зокрема, лист Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької ОДА на адресу Старокостянтинівської місцевої прокуратури від 12.06.2019 року, №1351, зі змісту якого вбачається, що Департамент не має наміру оскаржувати в апеляційному порядку рішення Красилівського районного суду від 11.01.2019 року, посилаючись на те, що судове рішення набрало законної сили і підстави для його апеляційного оскарження відсутні. Відповідно до розпоряджень Хмельницької ОДА від 22.03.2019 року, №№ 199/2019-р, 200/2019-р, ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірних земельних ділянок водного фонду в натурі (на місцевості), які знаходяться за межами населених пунктів з метою подальшої передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області задовольнити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання права оренди земельних ділянок в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Хмельницької обласної прокуратури 2114 грн. 40 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2020 року.

Судді А.М. Костенко

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк