Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/2062/20
Провадження № 2/273/377/20
04 листопада 2020 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 01.07.2014 року між ним та ОСОБА_1 була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої банк надав останньому кредит у розмірі 9856,80 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.07.2016 року.Зза умовами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості у період з 1 по 25 число кожного місяця відповідач зобов`язаний погашати кредитні зобов`язання.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета заява від 15.04.2010 року та Генеральна угода разом із Умовами та правилами надання банківських послуг від 01.07.2014 року, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним і банком договір, що підтверджується підписом як у заяві так і в генеральній угоді.
Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, а в порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. (а.с. 47)
Відповідач ОСОБА_1 про день, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. (а.с. 51,56,57)
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. ст. 280, 281 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 15.04.2010 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір без номера, згідно якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним і банком договір, що підтверджується підписом у заяві. (а.с.10)
01.07.2014 року між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої банк надав останньому кредит у розмірі 9856,80 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.07.2016 року. За умовами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості у період з 1 по 25 число кожного місяця відповідач зобов`язаний погашати кредитні зобов`язання. (а.с.11)
Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, а в порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Ці обставини підтверджуються даними копії кредитного договору без номера від 15.04.2010 року (який складається із Анкети - заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 01.07.2014 року), розрахунком заборгованості, випискою по особовому рахунку відповідача, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідкою про видані картки відповідачу на підставі кредитного договору, що є предметом розгляду справи.
Суд вважає , що вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 4124,17 грн. та заборгованості за процентами в сумі 3460,12 грн., підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що відповідач дійсно отримав кредит від позивача, що підтверджується підписаною ним анкетою заявою від 15.04.2010 року, Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 01.07.2014 року, а також випискою по особовому рахунку відповідача, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідкою про видані картки відповідачу на підставі кредитного договору. В Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 01.07.2014 року , підписаній сторонами, вказано базову процентну ставку за кредитом, а саме 18,00% на рік. Щодо розрахунку суми заборгованості за процентами, то відповідачем не спростований її розмір нарахування, клопотань про проведення відповідник судових експертиз від останнього не надходило, тому суд не знаходить підстав для її зменшення чи відмови у її стягненні. Оскільки відповідач належно не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тому суд задовольняє позов в цій частині. (а.с.9-10)
В задоволенні вимоги про стягнення заборгованість за пенею в сумі 8036,00 грн. суд відмовляє з наступних підстав.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві позичальника від 15.04.2010 року та в Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 01.07.2014 року, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені, за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми, та не визначено її розміру.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15.04.2010 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, що діяли на момент підписання сторонами та є невід`ємною частиною спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку та Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 01.07.2014 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (15.04.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (17.09.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Вимога про стягнення штрафу відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 705,81 грн. підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вже зазначалося неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Судом встановлено, що відповідачем порушено зобов`язання, анкетою заявою, підписаною відповідачем, визначено розмір неустойки у виді штрафу за таке порушення, розмір нарахованого штрафу відповідачем не спростовано (п.2.2 Генеральної угоді про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 01.07.2014 року), тому суд задовольняє позов в цій частині.
З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач належно не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість по кредитному договору від 15.04.2010 року станом на 04.08.2020 року загальну суму 8290,10 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 4124,17 грн., заборгованість за процентами 3460,12 грн., штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 705,81 грн.
Врешті позовних вимог слід відмовити.
На підставі ст. 141 ЦПК України суд покладає на сторони судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних, а саме з відповідача на корить позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1067,36 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-289 ЦПК України, на підставі ст. ст. 525, 526, 612, 1046- 1050, 1054 ЦК України, суд ,
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Баранівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.С. Бєлкіна