Номер провадження: 22-ц/813/4709/20
Номер справи місцевого суду: 500/3685/17
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 листопада 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, третьої особи - ОСОБА_2

- про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, визнання незаконним та скасування рішення про передачу земельної ділянки в приватну власність та видачу державного акту на право приватної власності на землю

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

07.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, третьої особи - ОСОБА_2 та просив суд:

-визнати незаконним та скасувати рішення Бросківської сільської ради від 16 травня 2004 року №110, 13-ї сесії 24 скликання про передачу земельної ділянки в приватну власність ОСОБА_2 та видачу державного акту на право приватної власності на землю;

-визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Бросківської сільської ради від 14 травня 2004року №110, площею 0,0677 га, що розташована в АДРЕСА_1 , призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, виданого на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-03-519.

Представник третьої особи - ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження по справі, посилаючись на те, що є рішення, яке набрало законної сили між тими ж сторонами про тій самий предмет і з тих самих підстав. В судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 та її представник клопотання підтримали.

ОСОБА_1 заперечував проти клопотання, посилаючись на те, що вимоги обґрунтовує іншими підставами.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 листопада 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, третьої особи - ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, визнання незаконним та скасування рішення про передачу земельної ділянки в приватну власність та видачу держаного акту на право приватної власності на землю - закрито.

Закриваючи провадження у справі, районний суд виходив з вимог пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, посилаючись на те, що це питання було предметом дослідження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, стягнення матеріальної та моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Бросківської сільської ради, Ізмаїльської районної державної адміністрації про визнання недійсним держакту на земельну ділянку, визнання недійсним та скасування рішення сільської ради та знесення будівлі та зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання рішення Бросківської сільської ради за № 110 від 14 травня 2004 року про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0677 гектари на території Бросківської сільської ради за адресою АДРЕСА_1 , державний акт на право приватної власності за № 039880 від 16 червня 2004 року, а також зобов`язання ОСОБА_2 знести будівлю АДРЕСА_1 .

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 27 червня 2012 року встановлено, що земельна ділянка виділена ОСОБА_2 згідно з планом для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із визначенням земельної ділянки ОСОБА_1 , ділянка розподілена між сторонами за рішенням суду від 4 грудня 1982 року, сторонами не долучені інші докази, які підтверджують порушення під час складання та видачі вказаного державного акта.

Зазначеним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 27 червня 2012 року, котре залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2012 року, у позовних вимогах ОСОБА_1 в частині визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, визнання незаконним та скасування рішення про передачу земельної ділянки в приватну власність та видачу держаного акту на право приватної власності на землю - відмовлено( а.с.103).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали суду з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.02.2020 року( суддя Черевко П.М.) поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження по справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 24.04.2020 року у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 09 квітня 2020 року № 914/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку» колегії суддів: Гірняк Л.А., Дрішлюк А.І., Драгомерецький М.М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на виконання п.3.12. Тимчасових засад визначений склад колегії суддів: Гірняк Л.А., Сегеда С.М., Комлева О.С.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В заяві відповідач Бросківська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області просить справу слухати за її відсутності.

В силу частини 2 статті 372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Відповідно до частини 5 ст.ст.268 ЦПК України, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим та на підставі частини 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складання цього судового рішення є 09.11.2020 року.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:

В апеляційний скарзі позивач зазначає, що в технічній документації та рішенні Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 14.05.2004 року № 110 та в самому державному акті зазначена площа земельної ділянки розміром 0, 677 га. до складу якої входить його земельна ділянка площею 3,03 кв.м.( 4,05Х 0.75 м)., що передана у власність ОСОБА_2 , що є порушенням його прав. Суд дійшов помилкового висновку щодо підстав позву та прийняв незаконне судове рішення.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Рішенням Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 110 від 14 травня 2004 року:

- затверджено технічну документацію по складанню державного акта на право приватної власності на землю за ОСОБА_2 для

будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і ;споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- передано безкоштовно в приватну власність ОСОБА_5 і ОСОБА_6 земельну ділянку загальною площею 0,0677 га, в тому числі під забудовою 0,0406 га; сільськогосподарських угідь 0,0271 га, з них 0,0271 га ріллі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарськи будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

- видано ОСОБА_5 державний акт на право приватноївласності на землю для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - а.с.18.

Відповідно до Державного акту від 16 червня 2004 року ОСОБА_2 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0, 0677 га відповідно до рішення 13 сесії ХХ1У скликання Ізмаїльського району Одеської області від 14 травня 2004 року № 110.Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 10-03-519 ( а.с.19).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 27 червня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2012 року, у зустрічних позовних вимогах ОСОБА_1 в частині визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, визнання незаконним та скасування рішення про передачу земельної ділянки в приватну власність та видачу держаного акту на право приватної власності на землю відмовлено.

Встановлено, що земельна ділянка виділена ОСОБА_2 в межах згідно з планом для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із визначенням земельної ділянки ОСОБА_1 , ділянка розподілена між сторонами за рішенням суду від 4 грудня 1982 року, сторонами не долучені інші докази, які підтверджують порушення під час складання та видачі вказаного державного акта.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ :

Застосування принципу res judicata

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.

Поняття «юридичного спору» в контексті Європейського Суду з прав людини щодо поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) має тлумачитися не суто технічно. Йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці постійно підкреслює, що строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасників, виконують декілька цілей, в числі яких, - забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушення прав осіб, які могли би бути зменшені, якщо б суди розглядали їх справи на основі доказів, що могли би бути неповними за спливом часу (див. п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Принцип правової визначеності в процесуальному праві обмежує можливість перегляду рішення суду, що набрало законної сили, для запобігання зловживання правом особами, які беруть участь у справі (як правило, стороною, що програла), а також встановлює неможливість ініціювання перегляду рішення, що набрало законної сили, органами державної влади, а також особами, чиї права не були порушені судовим розглядом.

Постановлене Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області від 27 червня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2012 року , є вирішеною справою - res judicata, тому сторони у справі, які при завершенні судового провадження отримали належне й остаточне судове рішення, не можуть ініціювати інше провадження щодо тих же самих вимог.

Положення res judicata попереджує пролонгування судового провадження.

Принцип res judicata, передбачаючи повагу до остаточного рішення суду, виключає можливість повторного звернення до суду з тотожними вимогами,новими позовами до суду, які не є повністю тотожними , однак в основу яких покладені ті ж самі факти з метою нового розгляду справи. Вимоги, що були вирішені судом, не можуть бути предметом нового розгляду.

У справі «Ющенко та інші проти України», рішення від 15 липня 2010 року, розвиваючи положення щодо застосування принципу res judicata, та проаналізувавши відповідне національне законодавство, Європейський Суд з прав людини вказав, що принцип res judicata за цивільно-процесуальним законодавством України міститься в ст.136 ЦПК України 1963р., чинного на час подій у справі (п.52 рішення).

У справі Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області при розгляді 27 червня 2012 року спору у цивільному провадженні за зустрічними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 №-3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, Ізмаїльської районної державної адміністрації відмовлено у позові про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, визнання недійсним та скасування рішення сільської ради та зносі будівлі за відсутності доказів.

В липня 2017 року позивач ОСОБА_1 знову подав позовні вимоги, що стосуються тих самих питань.

Таким чином, справа, що вже була вирішена судом, не може стати предметом нового судового розгляду.

Принцип res judicata розповсюджується й на пред`явлення нових позовів до суду, які не є тотожними, однак в основу яких покладені ти ж самі факти з метою нового розгляду справи.

У справі «Brletiж v. Croatia», у рішенні від 16 січня 2014 року, Суд у пункті 43 зазначив, що в усіх правових системах ефективність судових рішень має обмеження і щодо матеріального обсягу.

У пункті 47 виклав свою думку , що навіть, якщо два судових процеси не є однаковими, вони, тим не менш, згідно відповідного внутрішнього законодавства стосуються одних і тих же сторін, а також однакових правовідносин, та тих самих обставин, які є вирішальними для спору,тому ці два провадження мають однаковий матеріальний обсяг».

Національні суди діяли з порушенням принципу правової визначеності, притаманного п.1 ст.6 Конвенції (п. 51 рішення).

Застосовуючи прецедентну практику Європейського Суду у справі, суд апеляційної інстанції вважає звернути увагу на таке.

Маніпулюючи судами та проявляючи зацікавленість лише в процедурі, пов`язаній з розглядом тотожного позову з однаковим матеріальним обсягом,змінивши статус учасників процесу, які викладені в різних інтерпретаціях, позивач всупереч ст.44 ЦПК України недобросовісно користується своїми процесуальними правами та зловживає ними .

Підбиваючи підсумки, колегія суддів дійшла висновку:

-принцип res judicata діє в національному законодавстві ч.1 ст.255 та ч.1ст.358 ЦПК України 2004 року з наступними змінами;

-принцип res judicata, передбачаючи повагу до остаточного рішення суду, виключає можливість повторного звернення до суду з тотожними вимогами та позовами з однаковим матеріальним обсягом;

-положення res judicata попереджує пролонгування судового провадження;

-рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2012 року, котре залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2012 рок, є вирішеною справою .

Беручи до уваги, що позовні вимоги, заявлені в даній справі згідно відповідному національному законодавству, стосуються одних і тих же учасників справи, однакових правовідносин, тих самих обставин та позовів з однаковим матеріальним обсягом, які були розглянуті рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2012 року, яке набрало законної сили, що є вирішеною справою - res judicata, та, враховуючи його висновки, колегія суддів погоджується з судженням районного суду, що позивач ОСОБА_1 звернувся з вимогами про той самий предмет і з тих самих підстав, між тими самими учасниками справи, щодо яких набрало законної сили рішення суду, та відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України правомірно закрив провадження у справі.

Керуючись ст. 367,368,374,375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 листопада 2019 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 09.11.2020 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

О.С.Комлева