Ухвала

03 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 208/6961/17

провадження № 61-15738ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», про зобов`язання провести відшкодування коштів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський»), у якому просив стягнути з відповідача на його користь: 40 419, 95 грн - сума гарантованого відшкодування за вкладами; 10 716 грн - завдані збитки; 4 688, 71 грн - інфляційні втрати; 1 212, 60 грн - 3% річних; 36 377, 95 грн - пеня;

10 000 грн - моральна шкода.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь

ОСОБА_1 суму відшкодування коштів за договором

№ 980-026-000219714 від 11 квітня 2016 року у розмірі 20 000 грн,

№ 980-026-000229652 від 27 квітня 2016 року - 20 000 грн

з відсотками у сумі 419, 95 грн, 3% річних - 1 212, 60 грн, перерахованих позивачем на рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський», та інфляційні втрати

у розмірі 4 688, 71 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2020 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2018 року скасовано. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У червні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня

2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2020 року

на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 повторно подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду

від 01 червня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2020 року

на підставі пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

У жовтні 2020 року до Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій заявник просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2020 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

У відповідності до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами

не допускається.

Згідно частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова

про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала

про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судових рішень заборонено, а тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

За таких обставин, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду

від 01 червня 2020 року необхідно відмовити, оскільки раніше Верховним Судом вже було двічі винесено ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на одне й те саме судове рішення.

Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду

від 01 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», про зобов`язання провести відшкодування коштів - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович