провадження №: 2-з/752/384/20
У Х В А Л А

Іменем України

16.10.2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за відчуження спільної сумісної власності без згоди другого співвласника,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) грошову компенсацію у розмірі 1/2 вартості 5 проданих автомобілів без згоди другого співвласника - 593880 грн.; стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі - 5938,80 грн.

Разом із поданням позовної заяви, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог заяви, представник позивача посилається на те, що в період шлюбу за спільні кошти подружжя придбало наступні автомобілі: BMW X5, 2007 року випуску, № кузову НОМЕР_3 (зареєстрований за ОСОБА_1 , відчужений ОСОБА_3 - 19.04.2018 року); Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_4 (зареєстрований за ОСОБА_1 , відчужений ОСОБА_3 - 17.04.2015 року); Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_5 (зареєстрований за ОСОБА_1 , відчужений ОСОБА_3 - 03.07.2014 року); BMW Z4 Cabrio, 2003 року випуску, № кузову НОМЕР_6 (зареєстрований за ОСОБА_3 , відчужений ОСОБА_3 - 19.09.2012 року); BMW 5201, 1996 року випуску, № кузову НОМЕР_7 (зареєстрований за ОСОБА_3 , відчужений ОСОБА_3 - 08.08.2015 року). Як зазначає представник позивача, відповідно до листів регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 21.09.2020 року та 28.09.2020 року відповідач ОСОБА_3 відчужила вищезазначене спільне сумісне майно без згоди позивача, 1/2 коштів від продажу автомобілів відповідач позивачу не надав. Про вказані дії позивачу стало відомо лише у вересні 2020 року. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_3 належить на праві власності квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, представник позивача зазначає про те, що в подальшому в разі задоволення позовних вимог, у позивача буде відсутня можливість реального виконання законного судового рішення, оскільки відповідно до довідки МВС відповідач вже відчужив вищезазначені автомобілі третім особам без згоди позивача і в подальшому може здійснити продаж належного майна та виїхати за кордон.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підстави вимог своєї заяви, вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, всупереч вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявником не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяви про забезпечення позову судом встановлено, що за спільні кошти подружжя придбало наступні автомобілі: BMW X5, 2007 року випуску, № кузову НОМЕР_3 (зареєстрований за ОСОБА_1 , відчужений ОСОБА_3 - 19.04.2018 року); Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_4 (зареєстрований за ОСОБА_1 , відчужений ОСОБА_3 - 17.04.2015 року); Volkswagen Caddy, 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_5 (зареєстрований за ОСОБА_1 , відчужений ОСОБА_3 - 03.07.2014 року); BMW Z4 Cabrio, 2003 року випуску, № кузову НОМЕР_6 (зареєстрований за ОСОБА_3 , відчужений ОСОБА_3 - 19.09.2012 року); BMW 5201, 1996 року випуску, № кузову НОМЕР_7 (зареєстрований за ОСОБА_3 , відчужений ОСОБА_3 - 08.08.2015 року).

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (дата формування 11.10.2020), згідно з якого квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

Подана заява про забезпечення позову не містить доказів про існування обставин, які унеможливлять виконання рішення суду, у разі невжиття, вказаного в заяві виду забезпечення позову, зокрема, заява не містить обґрунтування ризиків здійснення відповідачем будь-яких дій направлених на відчуження майна.

В заяві не зазначені обставини та докази, які б стверджували про те, що застосування вказаного заходу забезпечення позову не призведе до дисбалансу прав сторін по справі.

Разом з цим, під час розгляду питання про забезпечення позову, суд бере до уваги ринкову вартість квартири, яка може значно перевищувати розмір позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, предмет позову, а також викладені у заяві доводи позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за відчуження спільної сумісної власності без згоди другого співвласника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.Ю. Мазур