Справа №489/2275/20
Провадження №2/489/1808/20
РІШЕННЯ

іменем України

11 листопада 2020 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в кв. АДРЕСА_1 , оскільки відповідач з квітня 2019 року у вказаному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в зазначеному приміщенні немає.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

На підставі договору дарування, посвідченого 04.09.2007 року і зареєстрованого у реєстрі №1708 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л. та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.09.2007 року за №18213 в книзі 106 на праві приватної власності на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно відмітки про місце реєстрації в паспорті відповідача ОСОБА_2 , зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 16.05.1991 року.

Довідкою про склад сім`ї, виданою Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Зоря» від 26.12.2019 року №1052, підтверджено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_3 (мати власниці та позивачки),1937 року народження; ОСОБА_2 (брат позивачки, відповідач), 1964 року народження.

Згідно відомостей, наданих на запит суду Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради відповідач ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Актом про непроживання, засвідченим сусідами: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтверджується, що відповідач, хоч і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проте з квітня 2019 року не проживає.

Згідно частини першої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статті 150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи, що відповідач понад один рік без поважної причини не проживає у кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується наданими матеріалами по справі, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись статями 4,19,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням кв. АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєтрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя