ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/658/18 Номер провадження 22-ц/814/1942/20Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря Кальник А. М.

розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Омелай Наталії Михайлівни

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 22 червня 2020 року у складі судді Тімошенко Н.В.

у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції,

в с т а н о в и в:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (міста Суми) Обіхода О. А.

Скарга мотивована тим, що на виконання до Глобинського районного відділу державної виконавчої служби нею був пред`явлений виконавчий лист № 554/658/18, виданий Октябрським районним судом м. Полтави від 03.05.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2018 до досягнення дитиною повноліття.

30.03.2019 було відкрите виконавче провадження за № 58693420, але у період з 2019 року і по теперішній час вона не отримує від боржника ОСОБА_2 аліментів, а державним виконавцем не вчиняється усіх передбачених Законом дій з метою примусового виконання судового рішення.

Вважає, що саме бездіяльність виконавця Глобинського районного ВДВС, яка полягає у невиконанні рішення суду призвела до того, що вона протягом більше року не отримує аліментів.

Посилаючись на викладене, просила суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Глобинського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Обіхода О. А. у період із 01.03.2019 року по 01.03.2020 та зобов`язати державного виконавця Глобинського районного ВДВС Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Обіхода О. А. усунути порушення з приводу проведення виконавчих дій у місячний термін з моменту вступу постанови суду в законну силу.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 червня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Ухвала суду мотивована тим, що доказів на підтвердження обставин, викладених у своїй скарзі, ОСОБА_4 суду не надала та відповідних обставин не довела.

Не погодившись з даною ухвалою, представник ОСОБА_4 - адвокат Омелай Н. М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість ухвали, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити скаргу ОСОБА_1 в повному обсязі.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що з серпня 2019 року і по теперішній час державним виконавцем не вчинено жодних дій з виконання рішення суду та стягнення заборгованості, а саме: не встановлена інформація про місце роботи (отримання пенсії) боржника та про інші джерела його доходів, не здійснено перевірку про місце проживання боржника або його розшук, не отримано інформації про місцезнаходження майна боржника, його опис та арешт, чим порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того вказує, що судом не було проведено жодного засідання з викликом всіх сторін у справі, чим позбавлено скаржника можливості подати нові докази та заявити клопотання відносно скарги, а висновок суду про те, що розрахунок заборгованості не є доказом бездіяльності державного виконавця вважає незрозумілим.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

По справі встановлено, що з 30.03.2019 на виконанні у Глобинському районному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №58693420 з примусового виконання виконавчого листа № 554/658/18, виданого Октябрського районним судом м. Полтави 03.05.2018, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04.10.2019 заборгованість платника аліментів ОСОБА_2 станом на 01.10.2019 становить 43908,48 грн.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з недоведеності скаржником у встановленому законом порядку факту невиконання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та невжиття ним заходів щодо примусового виконання судового рішення № 554/658/18.

Колегія суддів апеляційного суду висновки суду першої інстанції не може визнати обґрунтованими та такими, що відповідають нормам матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

Статтею 129-1Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (пункт 7 частини третьої статті 2, частини перша, друга статті 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Soering vs UK» Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинно відповідати вимогам статті 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII (стаття 1) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Саттею 18 вказаного Закону на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із засобів юридичних захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу та у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, для чого виконавцю надано широкий обсяг прав, що визначені частиною 3 цієї статті.

Порядок виконання судового рішення про стягнення аліментів визначається статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини другої якої у разі наявності у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника незалежно від звернення стягнення на заробітну плату, що покладає на державного виконавця обов`язок згідно частини восьмої статті 48 Закону проводити перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження та у подальшому - не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Дані постанови направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені (частина дев`ята статті 71 Закону № 1404-VIII).

У разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби (частина дванадцята статті 71 Закону № 1404-VIII).

Згідно частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів; за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів; за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 31.01.2018 і заходів примусу до боржника у виконавчому провадженні у порушення вимог Закону № 1404-VIII державним виконавцем не вживається, що призводить до невиконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13.03.2018 у справі № 554/658/18 та порушення прав дитини на належне утримання від обох батьків.

Суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення за скаргою стягувача ОСОБА_1 формально поставився до з`ясування обставин по справі, не витребував матеріалів виконавчого провадження та за відсутності будь-яких пояснень і заперечень з боку державного виконавця або представника органу державної виконавчої служби, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, безпідставно поклав обов`язок доведення конкретних причин та обставин фактичного невиконання рішення суду на стягувача, відмовивши з цих мотивів у задоволенні скарги.

При цьому, районним судом не взято до уваги, що за нормами статті 451 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги лише, якщо визнає що оскаржувана бездіяльність державного виконавця була вчинена відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, що по справі судом не встановлено.

Невжиття державним виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника, тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, праві керування транспортними засобами, праві володіння зброєю та праві полювання до погашення ним заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, не вирішення питання щодо накладення на боржника штрафів та притягнення його до адміністративної відповідальності за несплату аліментів на утримання дитини, не можна визнати належним виконанням державним виконавцем своїх обов`язків та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

За таких обставин оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця.

Згідно частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частин першої, шостої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Омелай Наталії Михайлівни - задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 22 червня 2020 року - скасувати та постановити з цього питання нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Обіхода О. А. з примусового виконання виконавчого листа № 554/658/18, виданого 03 травня 2018 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2018 до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині скарги відмовити.

Стягнути з Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) в дохід держави судові витрати у розмірі 1051 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна