ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2020 року м. Кропивницький

справа № 398/1509/19

провадження № 22-ц/4809/1304/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛК-Транс»,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 червня 2020 року у складі судді Коліуша Г.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «ЛК-Транс» про визнання укладеним трудового договору, визнання звільнення протиправним, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 21 січня 2018 року він був прийнятий на посаду продавця ТОВ «ЛК-Транс», де йому було визначено робоче місце, умови робочого часу та відпочинку, посадові обов`язки тощо.

Письмовий трудовий договір між ним та роботодавцем не оформлювався, трудова книжка у нього не вимагалась. Заробітна плата за виконану роботу виплачувалась йому у готівковому вигляді, а її середній розмір становив близько 9000 грн на місяць.

Вказував, що факт роботи на посаді продавця ТОВ «ЛК-Транс» підтверджується довідкою підприємства від 05 жовтня 2018 року, оригінал якої він передав дружині для подання до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради з метою оформлення житлової субсидії.

25 березня 2019 року його безпосередній керівник - керуюча магазину повідомила йому про скорочення його посади з 01 квітня 2019 року, після чого до роботи його не допускають. Повний розрахунок з ним не проведений, жодних записів до трудової книжки не внесено, заробітна плата йому не виплачується з березня 2019 року.

Позивач вважає, що фактичний допуск його до роботи та виконання правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ЛК-Транс», отримання ним на підприємстві заробітної плати протягом більш ніж одного року свідчить про укладення ним з відповідачем безстрокового трудового договору.

У порушення ч. 1 ст. 40, ч., ч. 1,3 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення за два місяці він попереджений не був, інша робота на підприємстві йому не пропонувалась, а раптове зникнення потреби у займаній посаді продавця та відсутність можливості перевести його на іншу роботу відповідачем жодним чином обґрунтовані не були. Зазначені обставини свідчать про протиправність його звільнення.

Зазначав, що зважаючи на виплату йому заробітної плати у готівковій формі та на відсутність у нього доказів отримання заробітної плати та її розміру станом на дату звернення до суду він вправі претендувати на стягнення з відповідача середнього заробітку, виходячи зі встановленого ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімального розміру заробітної плати в сумі 4173 грн. Враховуючи кількість робочих днів протягом двох останніх місяців перед звільненням (лютий 2019 року - 20 днів, березень 2019 року - 20 днів), його середній заробіток на підприємстві відповідача становить 4173 : 20 = 208 грн. 65 коп. Таким чином, на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 208 грн. 65 коп. на день, що станом на час звернення до суду становить 208,65 грн. x 27 днів = 5633 грн. 55 коп.

В порушення вимог ч. 2 ст. 116 КЗпП України розрахунок за останній відпрацьований ним місяць - березень 2019 року ТОВ «ЛК-Транс» з ним не проведений. Розмір заборгованості відповідача становить 9000 грн, з огляду на що зазначена заборгованість підлягає стягненню на користь позивача.

Вважає, що незаконними діями відповідача йому заподіяно також моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав та продовжує зазнавати у зв`язку з порушенням його конституційного права на працю. Звільнивши його з роботи відповідач позбавив його законного заробітку, який використовувався ним як джерело для існування, натомість змусивши нести додаткові витрати для організації власного життя, пов`язані з отриманням правової допомоги, звернення до суду, тощо. Завдану відповідачем моральну шкоду він оцінює у 20000 грн, вважає такий розмір відшкодування моральної шкоди таким, що повністю відповідає глибині його душевних страждань, вимогам розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування на його думку враховані.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 червня 2020 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем не доведено належними доказами факт його працевлаштування і перебування у трудових відносинах з ТОВ «ЛК-Транс», тому суд дійшов висновку про недоведеність факту існування трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛК-Транс» в період з 21 січня 2018 року по 01 квітня 2019 року включно на посаді продавця Підрозділ-28 (Лоток-27).

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги позивача

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Звертає увагу суду, що весь захист відповідача був побудований на довідках, реєстрах та інших документах, які він самостійно переробив, тобто фальсифікував, так, як йому було потрібно.

Необґрунтованим вважає і не взяття судом до уваги довідки від 05.10.2018 згідно якої ОСОБА_1 працює в ТОВ «ЛК-ТРАНС» та протоколу про адміністративне правопорушення № КВ1283/1063/АВ/ПТ, складеного 19.07.2019 інспектором праці Головного управління Держпраці у Київській області Ющенком В.П. відносно директора ТОВ «ЛК-Транс», з якого вбачається, що він працював на зазначеному підприємстві без оформлення трудових відносин, оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, а також самого акта інспекційного відвідування, яким встановлені аналогічні обставини.

На виконання ухвали суду ГУ Держпраці у Київській області направило до суду матеріали перевірки, складені за результатами інспекційного відвідування ТОВ «ЛК-Транс», за виключенням прийнятого за результатами перевірки рішення, яке є ключовим з витребуваних судом доказів.

Пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (затверджений ПКМУ від 17.07.2013р. № 509), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім-сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим-шостим цього пункту).

Зазначає, що у порушення зазначених вимог закону ані постанова про накладення штрафу, ані повідомлення про відсутність підстав для складення постанови про накладення штрафу на відповідача надане не було, що може свідчити про те, що розгляд зазначеного питання не проведений.

Також, позивач зауважив, що Олександрійським міськрайонним судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про долучення до матеріалів справи компакт-диску з записами його спілкування по роботі із свідком ОСОБА_2 , що могло б спростувати її твердження, з огляду на що, керуючись п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, просив прийняти та дослідити в ході апеляційного розгляду аудіозаписи його розмов з ОСОБА_2 .

Викладені обставини, на погляд позивача, дають підстави для встановлення факту роботи на посаді продавця ТОВ «ЛК-Транс», його поновлення на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ОСОБА_1 вважає, що з огляду на зазначене він має право на стягнення з відповідача середнього заробітку, виходячи зі встановленого ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімального розміру заробітної плати - 4173 грн.

Зауважив, що Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області зазначені доводи не були взяті до уваги, що потягло за собою ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Представники відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

З довідки від 27.08.2019 № 64/19, виданою ТОВ «ЛК-Транс», яка містить фірмову печатку підприємства, вбачається, що на посаді директора з управління персоналом Підрозділу № 36 з 29.03.2016 по теперішній час працює ОСОБА_3 .

02.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держпраці у Київській області з заявою про проведення перевірки діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК-Транс» (ідентифікаційний код юридичної особи в ) та притягненні винних осіб до встановленої законом відповідальності за порушення трудового законодавства.

Наказом Головного управління Держпраці у Київській області №3398 від 08.07.2019, начальнику (інспектору праці) відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Знов`юку Ігорю Олександровичу організувати проведення інспекційного відвідування на предмет додержання законодавства про працю, не оформлення трудових відносин ТОВ «ЛК-Транс», , юридична адреса: вул. Юрія Іллєнка, буд. 12, м. Київ, 04050.

Відповідно до направлення на проведення інспекційного відвідування №1283 від 09.07.2019 для проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю ТОВ «ЛК-Транс», , юридична адреса: вул. Юрія Іллєнка, буд. 12, м. Київ, 04050, направлено інспекторів праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Ющенка Віталія Петровича, Сідого Євгенія Анатолійовича .

Згідно з Актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №КВ1283/1063/АВ від 19.07.2019, під час інспекційного відвідування магазину, що належить ТОВ «ЛК-Транс» за адресою: вул. Преображенська, 28 м. Київ, було виявлено порушення ч.1 ст. 21, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: керівництво ТОВ «ЛК-Транс» використовувало працю ОСОБА_1 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

19.07.2019 інспектором праці Головного управління Держпраці у Київській області Ющенком В.П. складений протокол про адміністративне правопорушення № КВ1283/1063/АВ/ПТ відносно директора ТОВ «ЛК-Транс» ОСОБА_6 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, а саме: 19 липня 2019 року о 13 год. 00 хв. (при складанні акту інспекційного відвідування) під час перевірки ТОВ «ЛК-Транс» виявлено громадянина ОСОБА_1 , який працював на зазначеному підприємстві без оформлення трудових відносин оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, на підтвердження даного факту громадянином ОСОБА_1 було надано копію довідки, виданої 05.10.2018 року ТОВ «ЛК-Транс» про те, що громадянин ОСОБА_1 працював на посаді продавця в магазині Лоток-27 (Підрозділ 28) з січня 2018 року (наказ 1981-ОС).

Постановою судді Шевченківського районного суд м. Києва від 28.08.2019 по справі №761/29596/19, яка набрала законної сили 10.09.2019, провадження у справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю події вказаного адміністративного правопорушення.

23.07.2019 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Київській області Андрієнка В.М. за результатами акту інспекційного відвідування від 19.07.2019 №КВ1283/1063/АВ прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу на ТОВ «ЛК-Транс» за порушення законодавства про працю та зайнятість населення згідно з абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України.

З витягу з реєстрації наказів по ТОВ «ЛК-Транс» вбачається, що в період з 02.01.2018 року по 27.12.2018 року в січні 2018 року наказ про прийняття на роботу ОСОБА_1 не видавався.

В справі відсутні докази щодо укладення між ТОВ «ЛК-Транс» та ОСОБА_1 трудового договору, допущення останнього до роботи, виконання ним трудової функції та обсягу робіт, ознайомлення його з правилами внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві, виплату заробітної плати тощо.

Довідка від 05.10.2018 року, яку позивач долучив до позовної заяви, про те, що він працює в м. Києві у ТОВ «ЛК-ТРАНС», складена на бланку, який візуально відрізняється від офіційного бланку товариства. Крім того, печатка на вказаній довідці відсутня, а є лишу штам підприємства.

ОСОБА_1 не допускався до будь-якої роботи адміністрацією ТОВ «ЛК-Транс», трудовий договір з ним не укладався і наказ про його прийом на роботу не видавався, заробітна плата йому не нараховувалась і, відповідно, не виплачувалась, відомості про здійснення підприємством відрахувань податків та зборів з заробітної плати відносно працівника ОСОБА_1 , матеріали справи не містять, в реєстрі наказів підприємства відсутній наказ про прийняття на роботу позивача з зазначеною в довідці від 05.10.2018 року датою та номером.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою (ч. 2 ст. 2 КЗпП України).

Відповідно до ст. 21 КЗпП України (в редакції чинній на виникнення правовідносин) трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За приписами ст. 24 КЗпП України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

У постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 522/4807/15-ц (провадження № 61-13454св18) Верховний Суд дійшов наступного правового висновку.

Згідно з частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Отже, суд може визнати трудовий договір укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних для його укладення, зокрема виконання працівником обов`язку щодо надання паспорта або іншого документу, що посвідчує особу, трудової книжки, а у випадках, передбачених законодавством, - також документу про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інших документів, за наявності письмових чи інших доказів дотримання цих умов, окрім показань свідків.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволені зазначених позовних вимог дійшов правильного висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що 21 січня 2018 року він був прийнятим на роботу на посаду продавця в ТОВ «ЛК-Транс»,

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач ОСОБА_1 писав заяву про прийняття на роботу, надав відповідачу трудову книжку та інші документи, уклав з відповідачем письмовий трудовий договір.

Судом не встановлено виконання працівником трудових функцій, підпорядкування ОСОБА_1 правилам внутрішнього трудового розпорядку в ТОВ «ЛК-Транс», забезпечення останнім працівнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.

Як вже зазначено вище, на час спірних правовідносин відповідно до вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України ОСОБА_1 не міг бути допущеним до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд не взяв до уваги довідку від 05.10.2018 згідно якої ОСОБА_1 працює в ТОВ «ЛК-ТРАНС» на посаді продавця, не можуть бути доказом перебування позивача в трудових відносинах, оскільки, як зазначено в відзиві на позов представника відповідача, вона підписана невідомою товариству особою, на ній відсутній номер реєстрації, штамп поставлений на довідці не належить ТОВ «ЛК-ТРАНС».

Доказів, які б спростовували заперечення ТОВ «ЛК-ТРАНС» позивачем не надано.

Посилання позивача на те, що суд не взяв до уваги протокол від 19.07.2019, складений інспектором праці Головного управління Держпраці у Київській області Ющенком В.П. про адміністративне правопорушення відносно директора ТОВ «ЛК-Транс» ОСОБА_6 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, також не спростовує висновків суду, оскільки постановою Шевченківського районного суд м. Києва від 28.08.2019, №761/29596/19, яка набрала законної сили, провадження у справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю події вказаного адміністративного правопорушення.

Інші тези апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи та переоцінки доказів.

Наведені доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 листопада 2020 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко