Справа 556/889/18
Номер провадження 2/556/16/2020

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2020 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Іванків О.В.,

секретаря судового засідання Кньовець Н.П.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про визнання правочину удаваним та поділ майна подружжя,-

встановив:

26.06.2018 року до Володимирецького районного суду Рівненської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя (а.с.1-7).

26.07.2018 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.43).

06.11.2018 року відповідач ОСОБА_3 подала відзив на позов (а.с.50-54) та зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя (а.с.56-61), який прийнято до розгляду одночасно із первісним позовом 07.11.2018 року (а.с.63).

19.11.2018 року позивачем надано відзив на зустрічний позов (а.с.67-79).

27.11.2018 року представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 надала заяву про зменшення первісних позовних вимог у справі (а.с.85-86).

27.11.2018 року представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 надала заяву про збільшення позовних вимог у справі (а.с.87-92)

05.12.2018 року представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 надала заяву про збільшення позовних вимог у справі (а.с.93-95).

05.12.2018 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі на час її проведення (а.с.98).

04 лютого 2019 року до суду надійшло повідомлення №01/08 складене 30.01.2019 року судовим експертом про неможливість надання висновку судової експертизи за цивільною справою №556/889/18, у зв`язку з чим 08.02.2019 року поновлено провадження у справі (а.с102-104, 106).

05.03.2019 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі (а.с.113).

14.06.2019 року до суду надійшов висновок експерта №198/5 від 10.06.2019 року разом з матеріалами справи та поновлено провадження у справі (116-138, 139).

09.07.2019 року прийнято заяви сторін про збільшення та зменшення позовних вимог, залучено в якості співвідповідача ОСОБА_5 та відкладено підготовче судове засідання (а.с.142).

09.08.2019 року по справі призначено судову товарознавчу експертизу та зупинено провадження по справі на час її проведення (а.с.168).

30.09.2019 року до суду надійшли висновки експерта №71 та №72 від 19.09.2019 року разом з матеріалами справи. 01.10.2019 року поновлено провадження у справі (а.с.171-191, 192).

27.11.2019 року представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 подала заяву про уточнення зустрічних позовних вимог (а.с. 200-212) та клопотання про виклик свідків (а.с.213).

06.12.2019 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 03.08.2020 року представник ОСОБА_6 адвокат Савонік Л.О. подала заяву про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат (а.с.222-233).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_7 та його представник підтримали власні позовні вимоги з урахуванням внесених уточнень, частково заперечили зустрічний позов. Зокрема, ОСОБА_7 пояснив, що колісний трактор НОМЕР_1 було придбано за кошти його матері, ОСОБА_5 і зареєстровано за нею, тому вказаний трактор не належить до спільного майна подружжя. Аналогічно, автомобіль «Фольксваген» було придбано сином подружжя ОСОБА_8 за власні кошти та для власних потреб, тому вказаний автомобіль також не є спільним майном подружжя. Виходячи з переліку узгодженого сторонами майна, ОСОБА_7 просив визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , а також виділити в рахунок спільного майна подружжя водяний насос, набір м`яких меблів для вітальні, набір меблів для кухні, бойлер, пральну машину, бензопилу. Колісний трактор просив залишити у власності його матері ОСОБА_5 , а автомобіль «Фольксваген» - у власності сина ОСОБА_9 .

Представник ОСОБА_1 адвокат Кругліцька В.М. крім того, заперечила проти стягнення з позивача судових витрат, а саме оплачених ОСОБА_6 судових експертиз та послуг адвоката, оскільки ці витрати не підтверджені належними доказами.

ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні підтримали власні позовні вимоги з усіма змінами (в редакції заяви від 27.11.2019 року), заперечили проти первісних позовних вимог ОСОБА_1 . З урахуванням узгодженого сторонами переліку спільного майна, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на 60/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , а також виділити в рахунок спільного майна подружжя копач до трактора, вартістю 2000 гривень; плуги до трактора, вартістю 1000 гривень; станок для обробки дерева електричний, вартістю 1000 гривень; меблевий м`який куточок, вартістю 2000 гривень; кухонні куточок, стіл та сервант, вартістю 1500 гривень; прихожу, вартістю 500 гривень; душову кабіну, вартістю 1000 гривень; бойлер для нагріву води, вартістю 500 гривень; пральна машина-автомат LG, вартістю 1500 гривень; холодильник LG, вартістю 1500 гривень; водонасосна станція, вартістю 500 гривень. Також просили визнати спільним майном подружжя трактор колісний марки Т-25А2, р.н. НОМЕР_2 , 1980 р.в., заводський № НОМЕР_3 , автомобіль марки «Volkswagen Passat ВЗ», д.н.з. НОМЕР_4 , 1991 р.в., виділити їх у власність ОСОБА_1 , стягнувши в користь ОСОБА_6 половину вартості вказаного майна.

Відповідач ОСОБА_5 , будучи належно повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на зустрічний позов, а також будь-яких доказів в його заперечення не надала.

Крім пояснень в судовому засіданні, сторони та їх представники надали суду письмові заяви по суті справи, а також письмові докази та фотографії, які долучено до справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши докази по справі, в т.ч. показання свідків, висновки експертиз та письмові докази, приходить до висновку, що позови сторін про поділ спільного майна подружжя підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 11 липня 1995 року. Вказаний шлюб розірвано рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 грудня 2017 року, яке сторонами не оскаржувалось і набрало законної сили. Таким чином, сторони у справі перебували у шлюбі в період з 11 липня 1995 р. по 04 січня 2017 року. Дана обставина визнана сторонами, і крім того, підтверджується відомостями про реєстрацію шлюбу (а.с.11, 14) та рішенням Володимирецького районного суду (а.с.30-31).

У відповідності до ст.60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч.1 ст.69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, як це вбачається зі ст.71 Сімейного Кодексу.

Відповідно до статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі обидві сторони набували нерухоме та рухоме майно, після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, згоди щодо добровільного поділу майна ними не досягнуто, будь-яких домовленостей щодо зміни розміру часток у випадку поділу майна, а також шлюбного договору не укладалось.

В ході судового розгляду справи, в своїх поясненнях сторони визнали, що за час шлюбу ними придбано наступне майно, яке обидві сторони вважають спільною власністю подружжя:

- будинковолодіння

АДРЕСА_1 , вартістю 712 600 гривень;

- косарка до трактора, вартістю 3000 гривень;

- копач до трактора, вартістю 2000 гривень;

- плуги до трактора, вартістю 1000 гривень;

- станок для обробки дерева електричний, вартістю 1000 гривень;

- меблевий м`який куточок, вартістю 2000 гривень;

- кухонні куточок, стіл та сервант, вартістю 1500 гривень;

- меблевий набір у передпокій (прихожу), вартістю 500 гривень;

- душову кабіну, вартістю 1000 гривень; '

- бойлер для нагріву води, вартістю 500 гривень;

- пральна машина-автомат LG, вартістю 1500 гривень;

- холодильник LG, вартістю 1500 гривень;

- водонасосна станція, вартістю 500 гривень;

- диван, вартістю 2000 гривень;

- серванти меблеві 2 шт., вартістю по 300 гривень кожний;

- плита електрична Privileg, вартістю 1000 гривень;

- трельяж, вартістю 500 гривень;

- шафа, вартістю 1000 гривень;

- комод, вартістю 300 гривень;

- телевізор, вартістю 1000 гривень;

- кухонний гарнітур: навісні та наземні шафи, вартістю 2000 гривень;

- бензопила Schtil, вартістю 2500 гривень.

Оскільки дана обставина визнана сторонами, вона не потребує доказування, як це передбачено ст.82 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вказане вище майно є спільним майном подружжя і підлягає поділу.

Щодо належності до спільного майна подружжя і вартості трактора Т-25, д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля Volkswagen Passat ВЗ, д.н.з. НОМЕР_4 , судом встановлено наступне.

Будучи допитаною в судовому засіданні під присягою, за правилами допиту свідка, ОСОБА_3 пояснила суду, що автомобіль Volkswagen Passat ВЗ, д.н.з. НОМЕР_4 було придбано подружжям в 2013 році за власні кошти у приватної особи. Фактично автомобіль купляв ОСОБА_7 , разом з ним їздили син подружжя ОСОБА_8 та брат ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , він же позичав кошти, яких не вистачало.

Свідок ОСОБА_10 підтвердив ці пояснення та вказав, що він разом з племінником ОСОБА_8 та чоловіком сестри ОСОБА_11 їздили на автобазар, щоби придбати автомобіль. При цьому мова йшла саме про купівлю-продаж, а не про користування за дорученням. Частину коштів мав ОСОБА_7 , а частину йому позичив свідок. Вони вибрали автомобіль, розрахувались, і поїхали додому.

Факт придбання автомобіля підтвердив також свідок ОСОБА_9 , який пояснив, що в 2013 році він разом з батьком та дядьком ОСОБА_12 придбали автомобіль на авторинку. Цей автомобіль купляв свідок для себе і за власні кошти.

Дані показання свідка ОСОБА_13 суд не приймає до уваги, зважаючи на ту обставину, що на час придбання автомобіля ОСОБА_14 був неповнолітнім, і не зміг назвати законного джерела походження коштів для придбання ним автомобіля.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що автомобіль Volkswagen Passat ВЗ, д.н.з. НОМЕР_4 було придбано сторонами за кошти і у власність подружжя. При цьому, доручення на право користування автомобілем є удаваним правочином з огляду на таке.

У відповідності до ч.2 ст.235 ЦК України в разі укладення удаваного правочину, відносини сторін регулюються правилами, встановленими для правочину, який вони насправді вчинили.

Тобто, за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме той правочин, на укладення якого було спрямовано волевиявлення сторін, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Як вбачається зі ст.655, 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно, майнові права та право вимоги.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 фактично уклав договір купівлі-продажу автомобіля, умови якого не суперечать вимогам чинного законодавства, в т.ч. домовились про всі істотні умови договору ціну, предмет, і повністю виконали договір, оскільки продавець передав автомобіль та прийняв оплату, а покупець ОСОБА_1 сплатив вартість придбаного автомобіля та прийняв придбане.

Таким чином, ОСОБА_1 набув майно внаслідок укладення цивільно-правової угоди, а саме договору купівлі-продажу, умови якої повністю виконані сторонами.

На користь такого висновку суду свідчить і та обставина, що незважаючи на закінчення строку дії доручення, автомобіль продовжує перебувати у володінні та користуванні ОСОБА_15 , що сторони та свідки підтвердили в своїх поясненнях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний вище автомобіль належить до спільного майна подружжя і підлягає поділу.

Вартість вказаного автомобіля, як це вбачається з висновку №72-2019 від 19.09.2019 року судової автотоварознавчої експертизи (а.с.172-182), становить 51308,4 грн.

З приводу належності колісного трактора судом встановлено наступне.

ОСОБА_6 , будучи допитаною під присягою за правилами допиту свідків, а також свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_16 пояснили суду, що колісний трактор було придбано ОСОБА_17 та ОСОБА_18 під час перебування в шлюбі, за спільні кошти подружжя. Брати ОСОБА_6 власними силами виготовили різне приладдя для трактору (борони, культиватор, інші насадки), після чого трактор використовувався для обробітку власних земельних ділянок подружжя, а також для надання послуг з обробітку землі іншим громадянам. Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 , маючи повний доступ до всіх документів, зареєстрував трактор на ім`я своєї матері ОСОБА_5 , і про це ОСОБА_6 стало відомо тільки під час судового розгляду справи про поділ майна, після отримання інформації на запит адвоката.

Вказані показання підтверджуються письмовими доказами, які досліджені судом. Так, у відповідності до договору комісії №89/70-22 від 01.03.2018 року, ПП «Сільгоспагроторг» від імені ОСОБА_1 здійснило продаж ОСОБА_5 трактора колісного НОМЕР_1 , який в подальшому був зареєстрований за ОСОБА_5 (а.с.147-162).

Таким чином, суд констатує, що до моменту продажу вказаного трактора, його власником з 22.11.2010 року був ОСОБА_1 , що також підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а.с.156).

Вказані письмові докази свідчать про придбання трактора сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі та за рахунок спільних коштів подружжя, і повністю спростовують пояснення ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що трактор Т-25А2 є спільним майном подружжя.

Наступне відчуження трактору ОСОБА_1 в користь своєї матері ОСОБА_5 в березні 2018 року не змінює правового статусу транспортного засобу з огляду на таке.

У відповідності до ст.65 Сімейного Кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

У відповідності до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Як вбачається з пп.24, 30 цієї ж Постанови, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. У випадку, коли при поділі спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд, проти волі іншого подружжя і не в інтересах сім`ї, чи не на її потреби, або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що трактор був відчужений ОСОБА_1 всупереч волі другого співвласника, без відома та згоди ОСОБА_3 , тобто не в інтересах сім`ї, а з метою приховати майно від поділу.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що частки подружжя у спільному майні є рівними, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 має право на відшкодування Ѕ частини вартості трактора, який до часу його продажу перебував у спільній власності подружжя, і вартість якого враховується судом при поділі майна подружжя.

У відповідності до висновку №72-2019 від 19.09.2019 року судової автотоварознавчої експертизи (а.с.186-191), вартість трактора Т-25, д.н.з. НОМЕР_2 становить 46430 грн., таким чином ОСОБА_3 має право на компенсацію половини цієї вартості, що становить 23215 грн.

Що стосується вимоги ОСОБА_15 включити до складу спільного майна подружжя корову, три свині та 15 штук птиці, а також вартість врожаю 2018 року, то вказана вимога є недоведеною, з огляду на таке.

Як вже встановлено судом, шлюб між сторонами було розірвано в грудні 2017 року. В подальшому сторони проживали окремо, спільного господарства не вели. Разом з тим, відомості про наявність в господарстві ОСОБА_15 корови, свиней та птиці, надані станом на 01.01.2018 року (а.с.95). Доказів того, що такі сільськогосподарські тварини та птиця були наявні на час звернення до суду з позовом про поділ майна та на час судового розгляду справи, а також докази їх вартості, суду не надані. Також відсутні будь-які докази щодо розміру та вартості врожаю сільськогосподарських культур, який був отриманий сторонами в 2018 році.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним первісний та зустрічний позови в тій частині, що до спільного майна подружжя ОСОБА_15 та ОСОБА_6 належить таке майно загальною вартістю 837238,40 грн.:

- будинковолодіння АДРЕСА_1 , вартістю 712 600 гривень;

- трактор Т-25, д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 46430 гривень;

- косарка до трактора, вартістю 3000 гривень;

- копач до трактора, вартістю 2000 гривень;

- плуги до трактора, вартістю 1000 гривень;

- автомобіль Volkswagen Passat ВЗ, д.н.з. НОМЕР_4 , вартістю 51308,40 гривень;

- станок для обробки дерева електричний, вартістю 1000 гривень;

- меблевий м`який куточок, вартістю 2000 гривень;

- кухонні куточок, стіл та сервант, вартістю 1500 гривень;

- набір меблів для передпокою (прихожа), вартістю 500 гривень;

- душова кабіна, вартістю 1000 гривень; '

- бойлер для нагріву води, вартістю 500 гривень;

- пральна машина-автомат LG, вартістю 1500 гривень;

- холодильник LG, вартістю 1500 гривень;

- водонасосна станція, вартістю 500 гривень;

- диван, вартістю 2000 гривень;

- серванти меблеві 2 шт., вартістю по 300 гривень кожний;

- плита електрична Privileg, вартістю 1000 гривень;

- трельяж, вартістю 500 гривень;

- шафа, вартістю 1000 гривень;

- комод, вартістю 300 гривень;

- телевізор, вартістю 1000 гривень;

- кухонний гарнітур: навісні та наземні шафи, вартістю 2000 гривень;

- бензопила Schtil, вартістю 2500 гривень.

яке підлягає поділу між сторонами. При цьому, враховуючи обставини справи, суд не знаходить підстав для відступлення від принципу рівності часток подружжя і приходить до висновку, що майно підлягає поділу в рівних частках по Ѕ частині кожному з подружжя.

При цьому суд враховує, що у відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи №198/5 від 10.06.2019 року (а.с. 117-138), ринкова вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 , становить 712600 гривень, і його фактичний поділ можливий у відповідності до запропонованого експертом єдиного варіанту, який не потребує втручання в несучі конструктивні елементи будівлі, передбачає виплату компенсації одному із співвласників та проведення опоряджувальних будівельних робіт.

Вартість спільного рухомого майна подружжя становить 124638,40 грн. (включаючи вартість відчуженого ОСОБА_1 трактора). Таким чином, вартість рухомого майна, яке наявне на час вирішення справи і підлягає поділу, становить 78208,40 грн, і вартість частки кожного з подружжя становить по 39104,40 грн.

З приводу судових витрат судом встановлено наступне.

У відповідності до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати на залучення експертів.

Як вбачається зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_3 надано суду належні письмові докази, з яких вбачається, що нею понесено витрати на оплату експертиз в сумі 5600 грн. (а.с.230-233) та на правничу допомогу в розмірі 20000 грн (а.с.229).

На думку суду, вказані витрати підлягають відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 , з якого слід стягнути в користь ОСОБА_3 25600 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.258,259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про визнання правочину удаваним та поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати довіреність ОСОБА_19 , який діяв від імені ОСОБА_20 , посвідчену приватним нотаріусом Стрільчуком М.М. 17 серпня 2013 року та зареєстровану в реєстрі за №8363, якою ОСОБА_19 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_9 розпоряджатися транспортним засобом автомобілем Volkswagen Passat ВЗ, д.н.з. НОМЕР_4 , 1991 р.в., удаваним правочином на приховання факту укладення договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступне майно загальною вартістю 837238,40 грн:

- будинковолодіння АДРЕСА_1 , вартістю 712600 гривень;

- трактор Т-25, д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 46430 гривень;

- косарка до трактора, вартістю 3000 гривень;

- копач до трактора, вартістю 2000 гривень;

- плуги до трактора, вартістю 1000 гривень;

- автомобіль Volkswagen Passat ВЗ, д.н.з. НОМЕР_4 , вартістю 51308,40 гривень;

- станок для обробки дерева електричний, вартістю 1000 гривень;

- меблевий м`який куточок, вартістю 2000 гривень;

- кухонні куточок, стіл та сервант, вартістю 1500 гривень;

- набір меблів для передпокою (прихожа), вартістю 500 гривень;

- душова кабіна, вартістю 1000 гривень; '

- бойлер для нагріву води, вартістю 500 гривень;

- пральна машина-автомат LG, вартістю 1500 гривень;

- холодильник LG, вартістю 1500 гривень;

- водонасосна станція, вартістю 500 гривень;

- диван, вартістю 2000 гривень;

- серванти меблеві 2 шт., вартістю по 300 гривень кожний;

- плита електрична Privileg, вартістю 1000 гривень;

- трельяж, вартістю 500 гривень;

- шафа, вартістю 1000 гривень;

- комод, вартістю 300 гривень;

- телевізор, вартістю 1000 гривень;

- кухонний гарнітур: навісні та наземні шафи, вартістю 2000 гривень;

- бензопила Schtil, вартістю 2500 гривень.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку будинковолодіння АДРЕСА_1 та виділити йому 40/100 фактичних часток вказаного будинковолодіння, яка складається з приміщень 1-3, 1-2 (запроектоване), 1-4 в будинку А-1, Ѕ частини сараю (Б), сараїв (В) та (в), літнього душу (ж), Ѕ частини огорожі (1), загальною вартістю 284665,44 грн.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на частку будинковолодіння АДРЕСА_1 та виділити їй 60/100 фактичних часток вказаного будинковолодіння, яка складається з приміщень 1-1, 1-2 (запроектоване), 1-5, 1-6, 1-7 в будинку А-1, Ѕ частини сараю (Б), сходів (а), колодязя (К), погріба (Д), гаража (Г), Ѕ частини огорожі (1), загальною вартістю 427934,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 компенсацію різниці у виділених фактичних частках будинковолодіння в розмірі 71634,56 грн.

З метою проведення фактичного поділу ОСОБА_1 та ОСОБА_21 закласти дверний проріз між приміщеннями 1-1 та 1-3 та влаштувати перегородку для створення проектованих приміщень 1-2 для кожного із співвласників, виконати інші переобладнання та добудови.

Виділити ОСОБА_1 наступне рухоме майно загальною вартістю 65208,40 грн:

- косарка до трактора, вартістю 3000 гривень;

- диван, вартістю 2000 гривень;

- серванти меблеві 2 шт., вартістю по 300 гривень кожний;

- плита електрична Privileg, вартістю 1000 гривень;

- трельяж, вартістю 500 гривень;

- шафа, вартістю 1000 гривень;

- комод, вартістю 300 гривень;

- телевізор, вартістю 1000 гривень;

- кухонний гарнітур: навісні та наземні шафи, вартістю 2000 гривень;

- бензопила Schtil, вартістю 2500 гривень.

- автомобіль марки «Volkswagen Passat ВЗ», д.н.з. НОМЕР_4 , 1991 р.в. вартістю

вартістю 51308,40 гривень

Виділити ОСОБА_3 наступне рухоме майно загальною вартістю 13000 грн.:

- копач до трактора, вартістю 2000 гривень;

- плуги до трактора, вартістю 1000 гривень;

- станок для обробки дерева електричний, вартістю 1000 гривень;

- меблевий м`який куточок, вартістю 2000 гривень;

- кухонні куточок, стіл та сервант, вартістю 1500 гривень;

- прихожу, вартістю 500 гривень;

- душову кабіну, вартістю 1000 гривень;

- бойлер для нагріву води, вартістю 500 гривень;

- пральна машина-автомат LG, вартістю 1500 гривень;

- холодильник LG, вартістю 1500 гривень;

- водонасосна станція, вартістю 500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 компенсацію різниці в розмірі присуджених часток в розмірі 26104,2 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 компенсацію в розмірі половини вартості колісного трактора Т-25, д.н.з., що становить 23215 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_21 понесені нею та документально підтверджені судові витрати в розмірі 25600 грн.

Всього, з урахуванням всіх присуджених судом виплат, стягнути з ОСОБА_21 в користь ОСОБА_1 71634,56 грн; стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_21 74919,2 грн.

Повний текст рішення буде проголошено 14 серпня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до пп.3) р.12 Закону України №540 - 1Х від 30.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: О.Іванків

Повний текст рішення проголошено 14 серпня 2020 року

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. 34351, с.Зелениця Володимирецького району, РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , , прож. 34351, с.Зелениця Володимирецького району, РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , , прож. 34351, с.Зелениця Володимирецького району, РНОКПП НОМЕР_8