КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4020/15-ц
Провадження № 4-с/552/55/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2020 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Мовчан В.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. у виконавчому провадженні № 59279054 посилаючись на те, що на виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь заявника заборгованості по кредиту. У межах виконавчого провадження проведено опис та арешт заставної квартири. Приватний виконавець повідомив стягувача, що у спірній квартирі зареєстрований малолітній син боржника, а тому квартира на реалізацію не передана. З такими діями приватного виконавця не погоджується, вони є незаконними та такими, що порушують права стягувача (іпотекодержателя). Просив зобов`язати приватного виконавця провести всі необхідні дії щоло примусової реалізації кв. АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , зокрема передати її на реалізацію без попередньої згоди органів опіки та піклування.

У судове засідання сторони виконавчого провадження, приватний виконавець не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, надали суду заяви про розгляд скарги в їх відсутність. Від ОСОБА_2 надійшов відзив на скаргу, яку вона вважає безпідставною, такою, що не ґрунтується на нормах права та просила відмовити її задоволенні.

Відповідно ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали скарги, дійшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що на виконанні приватного виконавця приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває виконавче провадження № 59279054 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» 17 817, 93 долари США, що складає 374 912,14 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1 663,13 доларів США, що складає 34 994,39 гривень заборгованості по відсоткам, 543,09 доларів США, що складає 11 427,31 гривень пені.

Постановою від 02 червня 2020 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ КБ «Надра» його правонаступником ОСОБА_1 .

Листом приватного виконавця , стягував повідомлений, що виконавцем не передано на реалізацію квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_2 , на підставі того, що право користування такою квартирою має малолітня особа, а саме ОСОБА_3 , 2008 року народження, який зареєстрований у даній квартирі.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 51 Закону України визначено порядок звернення стягнення на заставлене майно. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, діючим законодавством України встановлений порядок передачі нерухомого майна на реалізацію в порядку виконання рішення суду.

Також законодавством України визначено порядок реалізації нерухомого майна право власності чи користування на яке мають малолітні (неповнолітні) діти.

Суд не може перебирати на себе функції, які належать іншим органом ні в ході розгляду цивільних справ, ні в послідуючому в ході судового контролю за виконанням судових рішень, а саме перебирати на себе повноваження державного ( приватного ) виконавця при вчинені ним дій спрямованих на виконання рішення суду .

Таким чином, стягувачем невірно обрано захист порушеного права, а за таких обставин підстави для задоволення скарги відсутні.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу у 15-денний термін з дня її проголошення.

Головуючий Ж.В.Кузіна