Справа № 577/1023/20
Провадження № 2/577/527/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Степановій І.О.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: Конотопська міська рада в особі Центру надання адміністративних послуг, орган опіки та піклування Конотопської міської ради Сумської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги просять визнати відповідача ОСОБА_5 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . Свої вимоги обгрунтовують тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності. Крім того, співвласником вказаної квартири є ОСОБА_6 (після укладення шлюбу ОСОБА_7 ), який виїхав з території України і з 2000 року проживає в Федеративній Республіці Німеччині. На даний час у вказаній квартирі зареєстровані вони та відповідач ОСОБА_5 разом з малолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.03.2019 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. Місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_8 було визначено з матір`ю - ОСОБА_5 . Відповідач разом з малолітньою донькою, будучи зареєстрованими у вказаній квартирі, добровільно виселилися з вказаного житла, їх речі в квартирі відсутні, в квартирі не проживають з 2014 року, комунальні послуги не сплачує. Таким чином, відповідач квартирою не користується, не проживає в ній, особистих речей не має, заселитися не намагається. Перешкод в користуванні вказаним житлом їй ніхто не чинить. Вирішити питання в добровільному порядку не вдається, тому вони вимушені звернутися до суду.

Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити (а.с. 25).

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку (а.с. 21).

Представник третьої особи: орган опіки та піклування Конотопської міської ради по довіреності ОСОБА_9 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в їх задоволенні.

Третя особа: Центр надання адміністративних послуг Конотопської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без участі її представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 22).

Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки вказана квартира відноситься до приватного житлового фонду, то спірні правовідносини регулюються главою 6 ЖК України та главами 28, 32 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік.

З довідки виконавчого комітету Конотопської міської ради № 1008 від 21.02.2020 року вбачається, що по АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Конотопським вагоноремонтним заводом від 05.12.1995 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 ( а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про шлюб Е 124/2012 від 15.06.2004 року ОСОБА_6 після укладення шлюбу присвоєне прізвище ОСОБА_11 (а.с. 17).

Згідно паспорту громадянина України № НОМЕР_1 , виданого органом 2D3, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає на території ФРН (а.с.15).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 27.03.2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визначено з матір`ю ОСОБА_5 (а.с. 9).

Свідок ОСОБА_13 , допитаний в судовому засіданні, пояснила, що вона сусідка позивачів, добре знає родину ОСОБА_14 . ОСОБА_5 більше 3 років в квартирі АДРЕСА_1 не проживає. Дитина буває у батька.

Свідок ОСОБА_15 , допитаний в судовому засіданні, пояснила, що вона дружина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за місцем реєстрації не проживає більше 3 років.

Свідок ОСОБА_16 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він сусід позивачів, надав аналогічні пояснення.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні та показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами.

Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд вважає, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, що відповідач разом з малолітньою донькою не проживають в квартирі понад один рік.

Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача разом з малолітньою донькою в квартирі, у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, судом встановлений факт не проживання відповідача разом з малолітньою дитиною в спірному приміщенні більше року без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 вказаної Конвенції).

Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Ст. 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з місцем її реєстрації. Право користування житлом у дитини виникає на підставі факту її народження.

Підстава, на якій місце проживання малолітньої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєструвалося в спірній квартирі, у судовому порядку не оспорювалася, тому вважається, що вона за фактом народження набула права користування цим житлом на законних підставах.

Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування цим житлом.

Дані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року по справі № 368/750/16-ц, що не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, відповідно до рішення суду про визначення місця проживання дитини, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку.

З урахуванням вищевикладеного, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Конотопської міської ради від 03.07.2020 року про недоцільність визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивачів порушене і підлягає захисту, оскільки реєстрація відповідача за адресою: АДРЕСА_2 порушує права власників вказаного житла вільно володіти, користуватися та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивачів про визнання відповідача, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, законні та обґрунтовані і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст. 10,12 60, 81, 209, 212, 214, 215, 218, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 13.02.1998 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 13.02.1998 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканця АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 03.02.2000 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, РНОКПП НОМЕР_7 ) задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ), такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду Сумської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Буток Т. А.