Ухвала

06 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 308/4214/18

провадження № 61-16005 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання та половини суми за навчання,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 10 червня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму в розмірі

2 000,00 грн, що становить половину суми за навчання в коледжі культури та мистецтв.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 червня 2020 року в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 3 000,00 грн щомісячно, починаючи з 23 квітня 2018 року, і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.

29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року (надійшла до суду 02 листопада 2020 року), в якій просить скасувати вказане судове рішення та залишити

в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду:

від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц (провадження

№ 61-12782св18), від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц (провадження № 61-12433св18).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня

2020 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами.

Оскільки у клопотанні не наведено достатніх обґрунтованих підстав, які

б були підтверджені доказами та за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Крім того, касаційна скарга подана на судове рішення у справі, яка у силу пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України є малозначною, проте спір стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт а) пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України), тому є підстави для відкриття касаційного провадження.

Заявник зазначає, що дана справа має для нього виняткове значення, оскільки в результаті задоволення позовних вимог він зобов`язаний сплатити на користь ОСОБА_2 не стягнуту суму аліментів за період

з 23 квітня 2018 року по жовтень 2020 року в розмірі 90 000,00 грн, тобто суму, яка майже в два рази перевищує його річний дохід.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 411, 436 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня

2020 року відмовити.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання та половини суми за навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року.

Витребувати з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області вищевказану цивільну справу (№ 308/4214/18).

Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих

до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України,

у строк до 07 грудня 2020 року.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник