Номер провадження: 22-ц/813/6527/20
Номер справи місцевого суду: 513/1128/19
Головуючий у першій інстанції Бучацька А.І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Саратського районного суду Одеської області від 19 лютого 2020 року у складі судді Бучацької А.І.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що 08.10.2008 між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення взятих на себе зобов`язань за договором відповідачка умови договору не виконала, у зв`язку з чим станом на 30.09.2019 виникла заборгованість в загальному розмірі 247856,99 грн з яких: 3643,76 грн заборгованість за кредитом, 241613,23 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2600 грн - заборгованість за пенею та комісією. В позові просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 127995,30 грн, яка складається з : 3643,76 грн - заборгованості за кредитом, 124 351,54 грн - заборгованості по процентах з 08.09.2008 по 30.10.2018.

Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 19 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 08.10.2008 у розмірі 3643,76 грн, що є фактично отриманими та неповернутими за кредитним договором коштами.В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», в іншій частині рішення залишити без змін.

В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що суд не звернув увагу на те, що відповідачка підписала довідку про умови кредитування в якій зазначена базова процентна ставка 3% на місяць, що становить 36% річних, як зазначено й в розрахунку заборгованості. Така процентна ставка визначена у анкеті-заяві позичальника. Вказане свідчить про те, що сторони узгодили розмір базової процентної ставки. Також з довідки вбачається, що сторони узгодили розмір та умови нарахування пені, штрафів за порушення умов договору. Банк виконав умови договору та у виписці по рахунку проінформував відповідачку про зміну відсотків по кредиту. Натомість відповідач не звертався до банку з письмовими заявами про розірвання кредитного договору, а продовжував робити зняття та погашення коштів, а отже відповідач прийняв нові тарифи та погодився з їх зміною. Суд першої інстанції встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Місцевий суд оскаржуваним рішенням не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Суд ігнорує, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Враховуючи наведене, справа розглянута в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Матеріали справи свідчать, що 08.10.2008 відповідачка підписала Заяву, якою погодилася на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 9).

На зворотній стороні Зави містяться умови приєднання, відповідно до яких відповідачка отримала кредитну картку «Універсальна» з встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок у заявленому розмірі 1500 грн. Відповідачка погодилася на отримання кредитної картки № НОМЕР_1 строк дії якої банк встановив до 04/09. В заяві відповідачка погодилася, що базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору складає 3,0% в місяць, з розрахунком 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної карти. Заява містить підпис ОСОБА_1 та уповноваженого представника банку.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як зазначено вище, відповідачка підписала Заяву, якою погодилася на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, якою визначена процентна ставка за користування кредитними коштами та на підставі Заяви відповідачка отримала кредитну картку «Універсальна».

Відтак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення процентів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сторонами не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати процентів.

У зв`язку з наведеним, недоречним є посилання суду першої інстанції на правовий висновок, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Разом з тим, апеляційний суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів за користування кредитом з наступних підстав.

Як було зазначено, в Заяві сторони погодили проценти за користування кредитними коштами в розмірі 3% в місяць, що становить 36,00% річних.

З наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку вбачається, що банк обраховував проценти за користування кредитом за різними ставками: 30,00% річних, 36,00 % річних, 34,80% річних, 43,20% річних, що не відповідає Заяві, яка містить умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна».

Крім того, вимоги банку про стягнення процентів визначені періодом з 08.09.2008 по 30.10.2018, при цьому в Заяві про умови кредитування, зазначено, що строк кредитної картки мав термін дії до 04/09, нарахування процентів поза межами договору не допускається.

Отже, з огляду на викладені обставини вимоги про стягнення відсотків задоволенню не підлягають.

Вимоги щодо стягнення з відповідача пені та штрафів банком не заявлялися.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржене рішення в частині відмови в задоволенні позову про стягнення відсотків змінити в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позову, в решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Саратського районного суду Одеської області від 19 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення відсотків змінити в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: