Справа № 2-1083/2009
Провадження № 6/486/62/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Южноукраїнську Миколаївської області поданняприватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Подання мотивує тим, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження № 62822331 з примусового виконання виконавчого листа Южноукраїнського міського суду № 2-1083/2009 від 23 квітня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції заборгованості за кредитним договором у розмірі 240228,45 грн., судового збору 1708,50 грн. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього 242186,95 грн. Ухвалою суду від 17 квітня 2020 року замінено стягувача на ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 14 серпня 2020 року ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом. Відповідно до інформації з сайту Укрпошти постанова про відкриття виконавчого провадження боржником не отримана. 14 серпня 2020 року винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику. Боржник також її не отримав. На сьогоднішній день рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено. Згідно відповіді ЦНАП м.Южноукраїнська боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно відомостей з органів ПФУ пенсію він не отримує. Транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Відповідно до відповідей банківських установ, відсутні кошти належні боржнику та відсутні договори про зберігання цінностей і договори про найм (оренду) індивідуального банківського сейфу. В ході виходу за місцем мешкання ОСОБА_1 доступ до квартири не надано. Встановити фактичне місце проживання останнього не виявилось можливим. Про наявність у боржника коштів свідчить та обставина, що ОСОБА_1 понад 52 рази перетинав державний кордон, що одночасно з неодноразовим неотриманням боржником кореспонденції та документів виконавчого провадження за місцем своєї реєстрації стверджує про свідоме ухилення ним від виконання судового рішення. До сьогоднішнього дня рішення суду не виконано, жодних коштів на погашення заборгованості боржником не сплачено. Вважає, що така крайня міра, як обмеження у праві виїзду за межі України змусить боржника виконати свої зобов`язання за судовим рішенням.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився. У поданні просив його розгляд проводити без його участі. Подання підтримав.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 листопада 2009 року з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 240228,45 грн., судовий збір 1708,50 грн. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього стягнуто 242186,95 грн. /а.с. 4/.

14 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д.О. було відкрито виконавче провадження № 62822331 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1083/2009 виданого 23 квітня 2010 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Райффайзен Банк Аваль в особі Миколаївської обласної дирекції заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 242186,95 грн.

Цією ж постановою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей /а.с. 6/.

Того ж дня приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д.О. у зазначеному вище виконавчому провадженні було винесено постанови про арешт майна боржника, арешт коштів боржника /а.с. 8 зворот-10/.

Постанови, а також вимогу приватного виконавця в п`ятиденний строк подати декларацію про доходи та майно боржника, направлені сторонам виконавчого провадження, в тому числі і боржнику ОСОБА_1 , однак ним не отримані /а.с. 5, 7-8, 10 зворот -11/.

Постанова про арешт коштів боржника була направлена також для виконання до банківських установ АТ Універсал Банк, АТ КБ ПриватБанк /а.с. 11 зворот-12/.

Встановлено місце реєстрації ОСОБА_1 , а також його реєстраційний номер облікової картки платника податків /а.с. 12-зворот, 14-зворот/.

За реєстраційним номером облікової картки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 машин не знайдено, транспортні засоби не зареєстровані /а.с. 13, 14/. Юридичну особу або фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 знято з обліку контролюючих органів /а.с. 13-зворот/.

Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації від 02 вересня 2020 року ОСОБА_2 з липня 2017 року по березень 2020 року неодноразово перетинав державний кордон /а.с. 15/.

17 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д.О. здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 , для перевірки майнового стану боржника та місця проживання. За вказаною адресою двері не відчинили, місце перебування боржника невідоме і встановити його неможливо /а.с. 17/.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Судом не встановлено будь-яких свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, оскільки в матеріалах подання відсутні відомості про обізнаність боржника щодо відкриття відносно нього зазначеного виконавчого провадження саме у 2020 році, в той час, як рішення суду ухвалено в 2009 році, а виконавчий лист видано 23 квітня 2010 року. Крім того, вихід приватного виконавця до місця проживання ОСОБА_1 з метою встановлення об`єктивних обставин (тривале відрядження, хвороба, тощо), що можуть заважати виконанню рішення суду, було здійснено лише одноразово, а саме, 17 вересня 2020 року.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що приватним виконавцем не надано всіх необхідних доказів, які б свідчили про свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Підтверджень, того що боржник повідомлений про хід виконавчого провадження (отримав відповідні виконавчі документи) суду не надано.

З матеріалів, долучених до подання не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише перебуванням останнього у статусі боржника, а належних доказів його ухилення від виконання рішення на час подання державним виконавцем не надано.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 260, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Приватному виконавцю виконавчого округу Миколаївської області Куліченку Дмитру Олександровичу відмовити у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова