Постанова

Іменем України

28 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 686/8534/17

провадження № 61-12392св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

заінтересована особа (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфі-Трейд»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 липня 2020 року у складі колегії суддів: Купельського А. В., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Комфі-Трейд».

Скарга мотивована тим, що державний виконавець неправомірно наклав арешт на її рахунки в Акціонерному товаристві комерційному банку (далі - АТ КБ) «ПриватБанк», а саме на картковий пенсійний рахунок, депозитний рахунок і «скарбничку».

Крім того, вказувала, що вказані виконавчі дії здійснені на виконання незаконно виданого виконавчого листа та незаконно відкритого виконавчого провадження.

Ураховуючи наведене, уточнивши вимоги, ОСОБА_1 просила суд: визнати незаконними дії та бездіяльність головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лещенка М. В. при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження від 11 березня 2020 року та про арешт коштів боржника від 12 та 16 березня 2020 року; визнати незаконним виконавчий лист від 28 січня 2020 року, скасувати постанови головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лещенка М. В. про відкриття виконавчого провадження від 11 березня 2020 року та про арешт коштів боржника від 12 березня 2020 року; зняти арешт з її рахунків; скасувати постанову від 16 березня 2020 року головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лещенка М. В. про звернення стягнення на пенсію, зобов`язати головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лещенка М. В. надати їй можливість добровільно виконати поворот виконання у виконавчому провадженні, що здійснювалось при виконанні рішення суду у справі № 686/8543/17; повідомити реквізити рахунку, на який слід перерахувати кошти; постановити окрему ухвалу про ознаки корупційних діянь державного виконавця.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконними дії державного виконавця при винесенні постанови від 12 березня 2020 року про арешт коштів боржника та постанови від 16 березня 2020 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 .

Скасовано постанову державного виконавця від 12 березня 2020 року про арешт коштів боржника, винесену в межах виконавчого провадження ВП № 61520867.

Скасовано постанову державного виконавця від 16 березня 2020 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , винесену в межах виконавчого провадження ВП № 61520867.

Знято арешт з карткового поточного пенсійного рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» та депозитного рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», вклад «Стандарт» строковий на 3 місяці, відкритих на ім`я ОСОБА_1 .

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що арешт пенсійних коштів заявника позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист. Відтак, вимоги щодо визнання дій головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лещенка М. В. є частково обґрунтованими, оскільки неправомірно накладено арешт на пенсійний рахунок боржника.

Решту вимог скарги суд вважав необґрунтованими.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволено.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2020 року скасовано в частині скасування постанов державного виконавця від 12 березня 2020 року про арешт коштів боржника та від 16 березня 2020 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , винесені в межах виконавчого провадження ВП № 61520867.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в частині скасування постанов державного виконавця від 12 березня 2020 року про арешт коштів боржника та від 16 березня 2020 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , винесені в межах виконавчого провадження ВП № 6152086 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що примусове списання коштів було здійснено на підставі платіжної вимоги державного виконавця з рахунку, який не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання, а є поточним рахунком, призначеним для зберігання коштів і здійснення будь-яких розрахунково-касових операцій, у тому числі для зарахування та виплати пенсії боржнику.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Хмельницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що постанова суду є доступною, зрозумілою, такою, що не припускає іншого тлумачення, постановою вирішені всі позовні вимоги та всі питання, пов`язані із розглядом спору, в мотивувальній частині постанови чітко вказано, чому суд прийшов до висновку в частині задоволення позовних вимог, повністю досліджені та наведені відповідні висновки в тому числі із вказаними заявником обставинами, а тому підстав для її роз`яснення суд не вбачає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення апеляційного суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно оцінив надані нею докази, не встановив повно обставин справи, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Вказує, що апеляційний суд не врахував, що її пенсійні рахунки були заблоковані повністю, а не на суму стягнення, що позбавило її засобів до існування.

Суд не надав належної оцінки наданим нею доказам, а саме витягам з мобільного додатку «Приват-24».

Вказує, що суд апеляційної інстанції формально розглянув її заяву про роз`яснення судового рішення, обмежившись загальною фразою про те, що воно є зрозумілим.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2020 року начальник Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що її доводи є необґрунтованими та безпідставними, не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначає, що матеріалами справи, а саме наданою банком інформацією, встановлено, що арешт було накладено тільки в межах суми 2 835,4 грн та з рахунку, який не є пенсійним.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Комфі Трейд» та просила розірвати договір купівлі-продажу блендера торгової марки «Philips» моделі HR1646/00, укладений між нею та товариством в особі магазину «COMFY» у м. Хмельницькому, стягнути з відповідача кошти за придбаний товар у сумі 1 424 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2017 року позов задоволено частково.

Розірвано договір купівлі-продажу блендера торгової марки «Philips» моделі HR1646/00, що укладений між ТОВ «Комфі Трейд» магазин «COMFY» м. Хмельницький та ОСОБА_1 04 квітня 2015 року.

Стягнуто з ТОВ «Комфі Трейд» на користь ОСОБА_1 1 424 грн, сплачених коштів за блендер, та 1 000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Комфі Трейд» на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

04 вересня 2017 року було відкрите виконавче провадження про примусове виконання вказаного рішення.

08 вересня 2017 року ТОВ «Комфі Трейд» сплатило на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 2 424 грн та на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 травня 2019 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Комфі Трейд» про розірвання договору, повернення коштів за придбаний товар та стягнення моральної шкоди відмовлено.

ТОВ «Комфі Трейд» звернулось до суду із заявою про поворот виконання рішення суду від 18 липня 2017 року, яку ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24 жовтня 2019 року задоволено.

Допущено поворот виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 липня 2017 року.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Комфі Трейд» кошти у сумі 2 424 грн.

Стягнуто з бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Комфі Трейд» кошти у сумі 640 грн.

28 січня 2020 року Хмельницьким міськрайонним судом видано виконавчий лист, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Комфі Трейд» кошти у сумі 2 424 грн.

11 березня 2020 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито ВП 61520867 на виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2020 року № 686/8534/17.

12 березня 2020 року державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів на рахунках боржника (том 2, а. с. 135).

16 березня 2020 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 (том 2, а. с. 137).

21 квітня 2020 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та припинено арешт майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (том 2, а. с. 209).

З огляду на повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 12 березня 2020 року № 20.1.0.0.0/7-200312/984, арешт було накладено на поточний рахунок ОСОБА_1 у межах суми 2 835,4 грн (том 2, а. с. 202, на звороті).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Принцип обов`язковості судових рішень конкретизовано у статті 18 ЦПК України: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положенням частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши, що примусове списання коштів у сумі 2 835,4 грн було здійснено на підставі платіжної вимоги державного виконавця саме з рахунку НОМЕР_1 , який є відміннім від рахунку, на який перераховується пенсія ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що визнання судом першої інстанції неправомірними дії державного виконавця Лещенка М. В. при винесенні постанови від 12 березня 2020 року про арешт коштів боржника та постанови від 16 березня 2020 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , скасування постанови від 12 березня 2020 року про арешт коштів, винесену у межах виконавчого провадження ВП 61520867, скасування постанови від 16 березня 2020 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , винесену у межах виконавчого провадження ВП 61520867, зняття арешту з карткового поточного пенсійного рахунку у АТ КБ «Приватбанк» номер картки НОМЕР_2 та депозитного рахунку у АТ КБ «Приватбанк», вклад «Стандарт» строковий на 3 місяці, номер рахунку НОМЕР_3 , відкритих на ім`я ОСОБА_1 , є незаконним та необґрунтованим.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не врахував, що її пенсійні рахунки були заблоковані повністю, а не на суму стягнення, що позбавило її засобів до існування, не спростовують правильність висновків апеляційного суду.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з пунктом 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків: резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника у банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом апеляційної інстанції було правильно встановлено, що державний виконавець наклав арешт на рахунки боржника саме в межах стягуваної суми з урахуванням виконавчого збору та інших витрат виконавчого провадження, що вбачається з відповідної постанови (том 2, а. с. 135).

При цьому, з огляду на повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 12 березня 2020 року № 20.1.0.0.0/7-200312/984, арешт було накладено на поточний рахунок ОСОБА_1 у межах суми 2 835,4 грн.

Тобто, порушень Закону України «Про виконавче провадження» при здійсненні вказаної виконавчої дії держаним виконавцем допущено не було.

Питання ж неправомірного блокування банком усіх рахунків ОСОБА_1 повністю не є предметом доказування у цій справі.

Посилання заявника на те, що суд апеляційної інстанції формально розглянув її заяву про роз`яснення судового рішення, обмежившись загальною фразою про те, що воно є зрозумілим, є безпідставними.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав, що, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині скасування постанов від 12 та 16 березня 2020 року про арешт коштів та про звернення стягнення на її пенсію судом у постанові від 14 липня 2020 року зазначено, що згідно з повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-200312/984 від 12 березня 2020 року, арешт накладено на поточний рахунок ОСОБА_1 в межах суми 2 835,4 грн. При цьому, суд послався на пункти 444-445 Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 89 від 11 вересня 2017 року «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» з якого слідує, що рахунки 2620 відносяться до групи 262 «Кошти на вимогу фізичних осіб» і призначені для обліку вкладів (депозитів) на вимогу фізичних осіб, у тому числі поточних рахунків фізичних осіб та рахунків за ними, надання кредитів овердрафт.

У той же час з банківського повідомлення вбачалося, що коштів на рахунках НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 достатньо для виконання постанови про арешт.

Цей рахунок не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання, а є поточним рахунком, призначеним для зберігання коштів і здійснення будь-яких розрахунково-касових операцій, у тому числі для зарахування та виплати пенсії боржнику, тому суд відмовив ОСОБА_1 у задоволенні скарги.

Крім того, державним виконавцем 02 квітня 2020 року направлена вимога про припинення відрахувань згідно постанови про звернення стягнення на пенсію боржника.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, якою задоволено заяву ОСОБА_1 , винесено 16 квітня 2020 року.

Постанова про закінчення виконавчого провадження, припинення арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення винесена державним виконавцем 21 квітня 2020 року.

Тому, Хмельницький апеляційний суд дійшов висновку, що на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, суд правомірно ухвалив рішення про зняття арешту з карткового поточного пенсійного рахунку у АТ КБ «ПриватБанк» номер картки НОМЕР_2 та депозитного рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», вклад «Стандарт» строковий на 3 місяці, номер рахунку НОМЕР_3 , відкритих на ім`я ОСОБА_1 .

Навівши вказані висновки та обґрунтування, суд апеляційної інстанції правильно підсумував, що постанова суду є доступною, зрозумілою, такою, що не припускає іншого тлумачення, постановою вирішені всі позовні вимоги та всі питання, пов`язані із розглядом спору, в мотивувальній частині постанови чітко вказано, чому суд прийшов до висновку в частині задоволення позовних вимог, повністю досліджені та наведені відповідні висновки в тому числі із вказаними заявником обставинами, а тому підстав для її роз`яснення суд не вбачав.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Колегія суддів відхиляє посилання касаційної скарги на те, що апеляційний суд не забезпечив належного дослідження обставин справи та не відповів на всі доводи скарги, оскільки вважає, що суд апеляційної інстанції встановив обставини справи у достатньому обсязі для ухвалення правильного по суті, законного та обґрунтованого судового рішення.

Отже, вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження в апеляційному суді з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

При цьому, колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість його судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 липня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк