Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1562/20
Провадження № 2/433/717/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2020 року Суддя Троїцького районного суду Луганської області Гавалешко П.С., розглянувши заяву Селянського фермерського господарства «Деметра» про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Троїцького районного суду Луганської області, надійшла позовна заява Селянського фермерського господарства «Деметра» до ОСОБА_1 , Приватного сільськогосподарського підприємства «Діамант», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Третя особа: Державний реєстратор Сватівської районної державної адміністрації Луганської області Дудник Людмила Борисівна про визнання договору недійсним та скасування запису про речове право.

Одночасно із поданням позовної заяви, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить заборонити ПСП «Діамант» () самостійно або з використанням допомоги інших осіб вчинювати будь-які дії з грунтообробки, посіву та збирання врожаю сільськогосподарських культур на земельній ділянці площею 8,4367 га, пай № НОМЕР_1 , кадастровий номер :04:005:0005.

Заява мотивована тим, що позивачем подається до суду позовна заява про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 25.05.2020 щодо оренди земельної ділянки площею 8,4367 га, пай № НОМЕР_1 , кадастровий номер :04:005:0005, укладений між ОСОБА_1 та ПСП «Діамант», та скасування запису про це речове право, номер запису 36823328, вчиненого 10.06.2020 року державним реєстратором Сватівської РДА Луганської області Дудник Л.Б.

Здійснюючи фактичне користування земельною ділянкою, СФГ «Деметра» у вересні 2020 року здійснило на ній посів озимої пшениці. Натомість, протягом часу розгляду судом спору, відповідач, посилаючись на свій оспорюваний договір від 25.05.2020 року і незаконно зареєстроване речове право, може здійснити комплекс робіт зі збирання вже посіяної позивачем озимої пшениці, а також самостійно здійснити грунтообробку землі, чим знищити посіяну позивачем сільгоспкультуру та здійснити посів власних сільгоспкультур і збирання відповідного врожаю.

Згідно з ч.2 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (заявника) від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Важливою обставиною під час вжиття заходів забезпечення позову є пов`язаність відповідних дій відповідача та шкідливих результатів від їх вчинення з відповідним предметом позову та правами, з метою захисту яких такий позов подано.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Поряд з цим, за приписами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявником не обґрунтовано, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме заборона ПСП «Діамант» самостійно або з використанням допомоги інших осіб вчинювати будь-які дії з грунтообробки, посіву та збирання врожаю сільськогосподарських культур на земельній ділянці площею 8,4367 га, пай № НОМЕР_1 , кадастровий номер :04:005:0005 є співмірним з позовними вимогами, які він заявляє, не надав належних, достатніх і допустимих письмових доказів на підтвердження необхідності вжиття саме таких заходів забезпечення позову.

Предмет позову є визнання договору недійсним та скасування запису про речове право, доводи викладені у заяві про забезпечення позову, положення статей 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що Селянським фермерським господарством «Деметра» в порядку статті 151 ЦПК України, не надано належних обґрунтувань необхідності забезпечення позову та не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких, він має намір звернутися до суду. Отже, у заяві про забезпечення позову СФГ «Деметра» слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Селянського фермерського господарства «Деметра» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Селянського фермерського господарства «Деметра» до ОСОБА_1 , Приватного сільськогосподарського підприємства «Діамант», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Державний реєстратор Сватівської районної державної адміністрації Луганської області Дудник Людмили Борисівни, про визнання договору недійсним та скасування запису про речове право - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Із урахуванням п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, а якщо учаснику справи ухвала суду не була вручена у день її складення - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Троїцький районний суд Луганської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя П.С.Гавалешко