Справа № 296/1978/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 2000,00 грн. франшизи та 10000,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 19 вересня 2019 р. о 13 год. 20 хв. в м. Житомирі, по вул. В.Бердичiвськiй, поблизу будинку №56, керуючи автомобiлем «ВАЗ-2103» держ. номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції руху та скоїв зіткнення з автомобiлем «Volkswagen Тоurаn» держ. номер НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку. В результатi ДТП транспортнi засоби були механiчно пошкодженi. Винним у скоєнні ДТП є водiй ОСОБА_2 , вiдповiдно до постанови Корольовського районного суду м. Житомир вiд 28.11.2019 р. Вiдповiдно до полiсу обов`язкового страхування цивільно-правової вiдповiдальностi власникiв транспортних засобiв №АО/5452825 вiд 22.04.2019 р. страхова сума на одного потерпiлого за заподiяну шкоду майну становить 100000 грн., розмiр франшизи 2000,00 грн. Страховиком відповідача АТ «СГ «ТАС»» була виплачена страхова сума у розмірі 8041,00 грн. з вирахуванням франшизи 2000 грн. Позивач вважає, що вказана сума франшизи підлягає стягненню з відповідача. Також зазначає, що крім матеріальної шкоди йому завдано і моральну шкоду, яка полягає у тому, що тривалий час він не міг використовувати свій транспортний засіб. Це призвело до надмірного та додаткового витрачання коштів, хвилювання, що багато часу потрібно для ремонту автомобіля. Крім того, відшкодовувати кошти відповідач не мав бажання, постійно надавав якісь обіцянки і змушував його постійно хвилюватись, чи взагалі будуть відшкодовані збитки завдані його транспортному засобу іншим джерелом підвищеної небезпеки. Розмір моральної шкоди завданої ДТП оцінює в 10000грн.

Ухвалою суду від 14.04.2020 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

09.06.2020 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Також зазначає, що потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі 8041,00 грн., який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, делікатне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Оскільки позивач погодив та отримав страхове відшкодування у розмірі 8041,00 грн. вважає, що майнова шкода була йому компенсована у повному розмірі. Щодо моральної шкоди, то позивачем не було надано жодних доказів завданої йому моральної шкоди, не доведено причинний зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою та ймовірною моральною шкодою, а заявлений розмір моральної шкоди не містить жодних обґрунтувань. Тому, позовну вимогу про стягнення моральної шкоди вважає неправомірною (а.с.24-26).

Позивач в судовому засіданні 13.07.2020 позов підтримав. В дане судове засідання подав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити (а.с.44).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином. 12.10.2020 відповідачем електронною поштою подано клопотання про розгляд даної справи без його участі. Також відповідачем повідомлено, що він підтримує позицію наведену ним у відзиві (а.с.43).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 19 вересня 2019р. о 13 год. 20 хв. в м. Житомирі, по вул. В. Бердичівській, поблизу будинку №56, керуючи автомобілем «ВАЗ-2103» держ. номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touran» держ. номер НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби були механічно пошкоджені.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.11.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) грн. (а.с.4).

У вищевказаній постанові вказано, що ОСОБА_2 під час розгляду даної адміністративної справи в суді вину свою визнав повністю не оспорюючи обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля «Volkswagen Touran» держ. номер НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно Полісу №АО/5452825 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ-2103» держ. номер НОМЕР_1 застрахована в АТ СГ «ТАС» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн., франшиза - 2 000,00 грн. Страхувальником є ОСОБА_2 .

Правовідносини, що виникають під час дії даного полісу регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон).

Згідно п. 1 ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовоими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно п. 1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З матеріалів справи вбачається, що 22.10.2019 року позивач звернувся до АТ «СГ «ТАС» з заявою про здійснення відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Touran» держ. номер НОМЕР_2 під час ДТП 19.09.2019 з вини ОСОБА_2 , який є страхувальником згідно Поліса №АО/5452825. В заяві позивач вказав, що погоджується з розміром страхового відшкодування в сумі 8041 грн. з вирахуванням франшизи (а.с.6) .

Листом від 08.01.2020р. №001-2020 АТ «СГ «ТАС» повідомило позивача про перерахунок на його рахунок погоджену між страховиком та потерпілим суму страхового відшкодування в розмірі 8041,00 грн. з вирахуванням франшизи в сумі 2000,00 грн. (а.с.7).

Отже страховиком, у якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, була виплачена позивачу (потерпілому) сума погодженого страхового відшкодування, з якої було виключено суму франшизи визначену в Полісі №АО/5452825 обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальності.

У статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У відповідності до п 12.1. ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи.

Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи суд виходить з того, що у відповідності до п. 36.6 ст. 36 Закону, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15, 12.12.2018 року у справі № 758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.

Суд не бере до уваги доводи відповідача, що майнова шкода була повністю компенсована позивачу страховиком, оскільки матеріалами справи стверджується, що сума страхової виплати була зменшена на суму франшизи, тобто не відшкодована страховиком в силу умов договору та положень Закону, а тому підлягає компенсації особою, відповідальною за завдані збитки (страхувальником).

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що розмір франшизи в сумі 2000,00 грн. був передбачений в договорі обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №АО/5452825), не відшкодований страхувальником (винною особою у дорожньо-транспортній пригоді) добровільно, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 2000,00 грн., є обґрунтованою, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди у розмірі 10 000грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4).

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З урахуванням положень наведених норм чинного законодавства, суд вважає доведеними обставини завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням свого майна в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача, а також поведінки відповідача щодо не вчинення дій з добровільного відшкодування завданої майнової шкоди, яка не підлягала компенсації страховиком. Тому, завдана моральна шкода дійсно має бути стягнута з відповідача.

Разом з тим, визначена позивачем сума моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., на думку суду, є недоведеною, не відповідає принципам співмірності, розумності і справедливості.

Так, обґрунтовуючи вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди, позивач вказує, що у зв`язку з пошкодженням автомобіля він не мав змоги користуватися власним транспортним засобом, що призводило до моральних страждань, однак позивач не надав суду доказів щодо тривалості такого обмеження в користуванні, періоду ремонтних робіт, вплив таких обставин на його здоров`я. Також в позові нечітко не вказано та не підтверджено доказами, на реалізацію яких саме намірів позивача (життєві стосунки) вплинуло пошкодження його майна, що в свою чергу мало би підтвердити глибину душевних страждань та суму заявленої моральної шкоди.

Рішення суду у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України не може ґрунтуватись на припущеннях.

Здійснивши оцінку доводів сторін, дотримуючись принципів розумності та справедливості, суд вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода у сумі 3000грн.

Оскільки позивач користується пільгами як інвалід армії першої групи та звільнений від сплати судового збору при подачі позову на підставі ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 23, 979, 980, 1166, 1167, 1194 ЦК України, ст.ст 2, 9, 12, 22-28, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 4, 5, 76-82, 89, 133, 141, 258-260, 263-265, 273, 275, 279, 354, 355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000грн. суми франшизи та 3000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 5000грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 350,33 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного рішення:19.10.2020.