справа № 758/9968/17
головуючий у суді І інстанції Гребенюк В.В.
провадження № 22-ц/824/9514/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 06 червня 2007 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

А також, вказував, що позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Проте, відповідач зобов`язання за цим договором не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором.

У зв`язку із зазначеним, станом на 30 червня 2017 року утворилась заборгованість у загальній сумі 28 896 грн 99 коп., з яких тіло кредиту становить - 2 429 грн 84 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 22 086 грн 46 коп., заборгованість за пенею - 2 528 грн 45 коп., штраф (фіксована частина) у сумі - 500 грн., штраф (процентна складова) у сумі - 1 352 грн 24 коп.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 червня 2007 року у розмірі 2 429 грн 84 коп. та судовий збір у розмірі 134 грн 40 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість за тілом кредиту, оскільки банком не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом та неустойки.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року в частині не задоволених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована таким: рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права; відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з АТ КБ «Приватбанк», останній дотримав вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк; встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту; місцевий суд оскаржуваним рішенням не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому - порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави; місцевий суд проігнорував, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів; незважаючи на вказані положення чинного законодавства, місцевий суд відмовив у стягненні процентів за користування кредитними коштами взагалі, чим порушив вимоги статей 1046, 1048 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи, АТ КБ «ПриватБанк» на обґрунтування своїх вимог долучило до апеляційної скарги виписку по рахунку за основною карткою НОМЕР_1 за період з 01 січня 1999 року по 30 травня 2020 року (а.с. 60-62) та довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, довідку про надання відповідачу кредитної картки (а.с. 58,59).

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи в апеляційній інстанції, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року не оскаржується у частині задоволення позову про стягнення основної суми боргу (тіла кредиту) у сумі 2 429 грн 84 коп., тому предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення лише у частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками та стягнення пені та штрафу.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 червня 2007 року відповідачем ОСОБА_1 заповнена та підписана Заява (а.с. 6).

У Заяві зазначено, що відповідач ознайомився та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, а також, згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Як вбачається з Заяви від 06 червня 2007 року, відповідач отримав кредитну карту «Універсальна» № НОМЕР_1 у гривні, з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору 1,9 % в місяць з розрахунку 360 днів у році, кредитний ліміт - 5 000 грн (а.с. 6 зворот).

Отже, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 06 червня 2007 року було укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитом, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату заборгованості.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06 червня 2007 року, позивач посилався на Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини кредитного договору.

Зокрема, позивач зазначав, що нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами банку та змінює тарифи, на підставі Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку.

Разом з тим, як вбачається з умов укладеного між сторонами договору, вказані документи, що розміщені на сайті банку, не є складовими та невід`ємними частинами кредитного договору, який є підставою для пред`явлення позову у цій справі, а зміст пунктів Умов та Правил надання банківських послуг, на які позивач посилається, - не відповідає змісту пунктів Умов та Правил надання банківських послуг, що знаходяться в матеріалах справи на аркушах справи 7-12.

Згідно з наданого розрахунку заборгованості за договором б/н від 06 червня 2007 року, станом на 30 червня 2017 року заборгованість за кредитним договором становила 28 896 грн 99 коп., з яких тіло кредиту становить - 2 429 грн 84 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 22 086 грн 46 коп., заборгованість за пенею - 2 528 грн 45 коп., штраф (фіксована частина) у сумі - 500 грн., штраф (процентна складова) у сумі - 1 352 грн 24 коп. (а.с. 4-5).

Як вбачається з наданого розрахунку ставка процентів на прострочену заборгованість, починаючи з 06 червня 2007 року встановлена у розмірі 22,80 % (а.с. 4, 4 зворот), а починаючи з 01 січня 2013 року - у розмірі 30% (а.с. 5), починаючи з 07 листопада 2015 року - у розмірі 43,20 % (а.с. 5, 5 зворот).

Разом з тим, у Заяві від 06 червня 2007 року відповідач отримав кредитну карту з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору 1,9 % в місяць.

При цьому, до позовної заяви Тарифи банку для обслуговування кредитної картки «Універсальна» станом на 06 червня 2007 року позивачем не додавалися, не додані останні і до апеляційної скарги.

Крім цього, колегія апеляційного суду звертає увагу, що кредитні кошти надавалися з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Строк дії картки, який відповідно до пункту 3.1.1. Умов та Правил надання банківських послуг, зазначається на лицьовій стороні картки (місяць, рік).

Як вбачається з матеріалів справи, позовної заяви позивачем не додано доказів, що підтверджують та надають можливість суду встановити кінцевий термін повернення кредитних коштів.

Додані до апеляційної скарги довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, та довідка про надання відповідачу кредитної картки, стосуються кредитної картки з тим же номером, що і у відповідача, однак виданої на півроку раніше ніж укладений кредитний договір на підставі якого пред`явлений позов (а.с. 58, 59).

При цьому, вказані документи взагалі не містять умов щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у розмірі, що містяться у доданих банком до позовної заяви документах, що позбавляє суд апеляційної інстанції перевірити правильність розрахунку позивача та здійснити власний розрахунок.

За таких обставин та за відсутності у заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи банку, надані банком заява, Умови та Правила надання банківських послуг, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, довідка про надання відповідачу кредитної картки, достовірно не підтверджують вказаних у позовній заяві обставин.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що при укладенні договору АТ КБ «Приватбанк» не дотрималось вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом та неустойки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та стягнення пені, штрафу у розмірі 26 467 грн 15 коп.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України» рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року в частині, що оскаржується, залишається без змін.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та стягнення пені та штрафу - 26 467 грн 15 коп., - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді В.М. Волошина

Т.А. Слюсар