Ухвала

04 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 761/6375/20

провадження № 61-15137ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року

та постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київстар» (далі - ПрАТ «Київстар») про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є споживачем телекомунікаційних послуг, які надає ПрАТ «Київстар» та користується телефонними номерами.

13 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Київстар» із заявою про надання відомостей щодо наданих послуг, однак на своє звернення не отримав відповіді, оскільки в листі від 26 грудня 2019 року було повідомлено про те, щоб скористатись своїм правом на отримання інформації, необхідно звернутись до магазину з відповідною заявою та на визначених умовах.

Позивач зазначав, що така відмова в наданні вичерпної інформації щодо наданих послуг є незаконною, а відповідач створює йому перешкоди в реалізації його права як споживача на отримання інформації про наданні послуги відповідно до чинного законодавства.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ПрАТ «Київстар» відповідно до підпунктів 8, 29 пункту 35, підпункту 19 пункту 39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг надати відомості за вказаними ним номерами телефонів станом на 01 січня 2019 року про обсяг та вартість наданих телекомунікаційних послуг, включаючи вартість замовлених послуг, інформування про вартість кожної послуги та розміру такої плати, які послуги входять в абонентську плату, які послуги були надані та розраховані понад абонентську плату, тарифи на такі послуги та їх зміна протягом зазначеного часу, яким чином фіксується обсяг наданих послуг споживачу (за допомогою якого обладнання та відомості про сертифікацію такого обладнання).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 травня

2020 року (у складі судді Осаулова А. А.) у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 рок (у складі колегії суддів: Олійника В. І., Желепи О. В., Кулікової С. В.) рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року залишено без змін.

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та

у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом позову у цій даній справі є захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії шляхом надання відомостей про надані та отримані телекомунікаційні послуги.

Пунктами 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У цій справі ціна позову не визначена.

Як вбачається з резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, постанова апеляційного суду оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга містить посилання на те, що судові рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, якими визначено, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім того, ненадання оператором мобільного зв`язку інформації про обсяг наданих послуг порушує право абонентів на отримання зазначеної інформації у спосіб, передбачений Законом України «Про звернення громадян», зокрема, у письмовій формі, а, отже, має для ОСОБА_1 виняткове значення.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та справа має виняткове значення для особи, яка подала касаційну скаргу, оскільки посилання в касаційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішеннями, та зводяться до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», заява № 47921/08, від 09 жовтня 2018 року).

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

А. І. Грушицький