Справа № 180/1462/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 р.

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Тананайська Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Марганці цивільну справу № 180/1462/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . За судовим наказом від 04 вересня 2017 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожній дитині до досягнення дітьми повноліття. Після укладення шлюбу вона взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_1 . З 09.09.2020 року їхній син, ОСОБА_7 , зарахований в Національний університет «Запорізька політехніка» студентом першого курсу на денну форму навчання за контрактом факультету міжнародного туризму та економіки за спеціальністю 241 Готельно-ресторанна справа. За навчання за перший семестр нею сплачено 7450 гривень. 18 серпня 2020 року дитину заселено у гуртожиток АДРЕСА_1 . За проживання у гуртожитку сплачено 5200 гривень. Вважає, що відповідач повинен сплатити половину понесених нею додаткових витрат на дитину, пов`язаних з навчанням на контрактній основі та за проживання в гуртожитку, а саме 6325 гривень.

Тому вона на підставі ст. 185 Сімейного кодексу України просить суд стягнути з відповідача на її користь 6325 гривень додаткових витрат на дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за навчання за перший семестр та за проживання у гуртожитку.

Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Враховуючи відсутність заяви відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідач ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16 жовтня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 307 /а.с.3/.

04 вересня 2017 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області винесено судовий наказ, за яким з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожній дитині, починаючи з 14.08.2017 року до досягнення дітьми повноліття /а.с.4/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_1 уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_1 » /а.с.5/.

Син ОСОБА_7 наказом по Національному університету «Запорізька політехніка» №322-С від 09.09.2020 року зарахований студентом першого курсу на денну форму навчання за контрактом факультету Міжнародного туризму та економіки за спеціальністю 241 Готельно-ресторанна справа, про що свідчить довідка декана факультету Васильєвої О.О. /а.с.6/.

Відповідно договору №241-1/6 про надання освітніх послуг між Національним університетом «Запорізька політехніка» та фізичною особою ОСОБА_1 , для ОСОБА_3 від 14 вересня 2020 року, вартість навчання складає 14900 гривень на рік /а.с.7-8/.

Відповідно ордеру на жилу площу в гуртожитку №370 серії 4 від 18.08.2020 року ОСОБА_7 , який навчається у НУ «Запорізька політехніка» МТЕ-0, має право на зайняття ліжко-місця у гуртожитку АДРЕСА_1 /а.с.9/.

Згідно довідки, виданої ОСББ «Сонячний 10» від 22.09.2020 року, ОСОБА_7 значиться зареєстрованим з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.11/.

З наданих позивачем копій квитанцій, вбачається, що нею 20.08.2020 року була здійснена оплата за навчання сина в вищезазначеному учбовому закладі у розмірі 7450,00 гривень та оплата за гуртожиток у розмірі 5200,00 гривень, в загальній сумі 12650,00 гривень /а.с.10/.

Позивач зазначає, що відповідач не приймав участі у додаткових витратах на дитину, пов`язаних з навчанням та проживання дитини у гуртожитку, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача половину понесених нею витрат - у розмірі 6325,00 гривень.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд приходить до висновку про те, що платіж за перший семестр навчання сина на контрактній основі на денному відділенні факультету Міжнародного туризму та економіки Національного університету «Запорізька політехніка» не підтверджує те, що це є саме витрати, пов`язані з особливими обставинами, а саме із здібностями дитини та її талантами, оскільки ці витрати позивача не входять до визначення особливих обставин в розумінні ст. 185 СК України, тому не підлягають стягненню.

При цьому позивач не підтвердила факт, що рішення про платне навчання сина на денному відділенні факультету Міжнародного туризму та економіки Національного університету «Запорізька політехніка» було прийняте за участю батька, відповідача в даному спорі, і що здобуття дитиною освіти у такий спосіб, викликане особливими обставинами та є вкрай необхідним у його віці, враховуючи, що згідно із статтею 44 Закону України «Про вищу освіту» громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Крім того задоволенню не підлягає стягнення оплати за гуртожиток, оскільки витрати на оплату вартості проживання дитини в гуртожитку не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України, оскільки вони є звичайними витратами на дитину і можуть компенсуватися за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі № 759/18417/15-ц.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину.

Тому судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 04 листопада 2020 року.

Суддя: Ю. А. Тананайська