РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/11822/20,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована - Рівненська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , заінтересована особа Рівненська міська рада про встановлення факту спільного проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу та встановлення факту спільного проживання на момент смерті,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою з подальшим її уточненням, в якій просить встановити факт перебування у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 15 квітня 2012 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обгрунтована тим, що з 15 квітня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вона проживала однією сім"єю з ОСОБА_2 , як чоловік та жінка без офіційної реєстрації шлюбних відносин. В квітні 2012 року вона познайомила свого цивільного чоловіка ОСОБА_2 зі своєю матір"ю ОСОБА_3 , а також з подругами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У лютому 2020 року їй стало відомо, що її цивільний чоловік, перебуваючи у місті Франкфурт (Німеччина), помер. Вказує, що померлий ОСОБА_2 , окрім як з нею, не мав ні з ким іншим ніяких відносин та в офіційному шлюбі не перебував. З офіційною жінкою - ОСОБА_6 з 22.04.2005 року шлюб розірваний.

Також зазначає, що з 15 квітня 2012 року по грудень 2016 року вони проживали разом в її квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Згодом, у 2017 році, після завершення ремонтних робіт, вона та ОСОБА_2 переїхали в квартиру по АДРЕСА_2 , яка належить померлому на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири № 929 від 09.12.2015 року. Вказана квартира, першочергово була придбана нею 16.10.2015 року на підставі Договору завдатку, укладеного між нею та ОСОБА_7 , а надалі відчужена нею на користь померлого, який на момент смерті залишався кінцевим власником зазначеного майна та відповідно до посвідки на тимчасове проживання, був зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане майно було фактично одразу придбане нею для спільного проживання з померлим, однак з метою отримання ОСОБА_2 дозволу на постійне місце проживання на території України, право власності на квартиру згодом було зареєстровано на нього, що свідчить про доволі близькі та довірчі відносини між нею та померлим. У придбанні майна фінансову участь приймали як і померлий, так і вона. Всі витрати на ремонт нового житла були також спільними, так як і подальша участь в його утриманні.

Окрім квартири, 05.06.2015 року ОСОБА_2 у Німеччині придбав автомобіль марки ТОYОТА YARIS 2010 р.в., власницею якого з 01.07.2015 року є вона. Перевезенням автомобіля на територію України займався особисто померлий в інтересах сім"ї та для спільного користування.

Також зазначає, що вони вели активний спосіб життя, багато разом подорожували, мали багато спільних друзів. Разом відвідували такі країни, як Німеччина, Італія, Іспанія, Турція та інші. Разом подорожували в межах України, проводили час з родичами, друзями та сусідами. Разом проводити всі святкові дні, відвідували розважальні заклади та планували одружитися.

Ухвалою суду від 27 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Рівненську міську раду. Задоволено клопотання заявника про виклик свідків та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 27 серпня 2020 року.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, просив заяву задоволити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала про задоволення заяви.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 суду показала, що із заявницею та її чоловіком ОСОБА_2 вона познайомилася у 2012 році. З того часу, вони ходили в гості один до одного. Всі вважали, що ОСОБА_2 чоловік заявниці. Їй також відомо, що вони планували спільні відпочинки, вели спільне господарство, поводили себе як подружжя, навіть планували одружитися. З 2012 року вони проживали на АДРЕСА_3 , а після придбання квартири, переїхали в нове житло. Останній раз вони зустрічалися в ресторані " Кант ", після чого ОСОБА_2 поїхав у Германію та не повернувся. Приблизно це сталося у серпні 2018 року.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 суду показала, що заявниця доводиться їй подругою. З ОСОБА_2 вона познайомилася у травні 2012 року. Їй відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали як чоловік та жінка, мали дружні відносини, вели спільне господарство.

Заслухавши виступи учасників справи, покази свідків, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пункт 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно до п. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають спільні взаємні права та обов"язки.

Згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" п.20 судам роз"яснено, що при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв"язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім"ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв"язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом".

В постанові Верховного Суду у справі № 643/6799/17 від 30.10.2019 року зроблено такі правові висновки.

Проживання однією сім"єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов"язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов"язків подружжя.

Отже, проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов"язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об"єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов"язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов"язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з"ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім"єю спрямоване на довготривалі відносини.

В рішенні Конституційного Суду України у справі №5-рп/99 від 03.06.1999 року зазначено таке. До членів сім"ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв"язках. Обов"язковою умовою для визнання їх членами сім"ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Також Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначив, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Слід зазначити, що згідно правових позицій Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справах № 643/6799/17-ц, № 522/25049/16-ц проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов"язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Отже із наведеного випливає, що для встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Разом із тим, для підтвердження проживання однією сім"єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до Витягу з актового запису про смерть №S 360/2018 сформованого відділом державної реєстрації актів цивльного стану м.Кронберг та Кенігштайн-ім-Таунус 13 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Кенігштайн-ім-Таунус.

Судом також встановлено, що на підставі рішення Дільничного суду м.Ланген 22 квітня 2005 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , розірвано.

Відповідно до посвідки на тимчасове проживання, ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою, АДРЕСА_2 .

16 жовтня 2015 року між ОСОБА_7 (надалі-Продавець) та ОСОБА_1 (надалі-Покупець) було укладено Договір про завдаток, згідно якого сторони зобов"язалися у строк до 16 листопада 2015 року, включно, укласти Договір купівлі-продажу, який в подальшому буде мати назву "Договір", двокімнатної квартири в АДРЕСА_2 , в подальшому буде мати назву "Нерухомість".

Як вбачається із Договору купівлі-продажу квартири від 09 грудня 2015 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Чубай О.С., зареєстровано в реєстрі за №929, ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 прийняв у приватну власність на умовах, передбачених договором, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_2 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.12.2015.

Окрім того, 05 червня 2015 року ОСОБА_2 у Німеччині придбав автомобіль марки ТОYОТА YARIS 2010 р.в., що стверджується Договором купівлі-продажу вживаного транспортного засобу від підприємця до підприємця. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником атомобіля ТОYОТА YARIS 2010 р.в є ОСОБА_1 з 01 липня 2015 року.

Судом також було встановлено, що заявник ОСОБА_1 , яка проживала однією сім"єю з ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 та вела спільне господарство, мала спільний бюджет, фактично виконували права та обов"язки подружжя. Разом з цим, вони, як подружжя, приймали спільну участь в утриманні житла, що підтверджується квитанціями про оплату рахунків по комунальних платежах. В матеріалах справи містяться фотографії, де дійсно заявник з чоловіком в різні роки відпочивають, зустрічають новий рік, знаходяться на сімейних святах.

Відповідно до ст. 13 та ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що заявником доведений належними і допустимими доказами факт проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 15 квітня 2012 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки встановлено факт ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов"язків, що свідчить про те, що між ними склались та мали місце протягом більш п"яти років усталені відносини, які притаманні подружжю і є такими, з якими закон пов"язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах.

Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним Судом у постанові від 28 серпня 2019 року у справі № 588/350/15-ц, у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17.

Таким чином, суд, проаналізувавши все в сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263- 268, 315, 319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Рівненська міська рада, про встановлення факту спільного проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу та встановлення факту спільного проживання на момент смерті - задовольнити повністю.

Встановити факт перебування у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 15 квітня 2012 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Рівненська міська рада місцезнаходження м. Рівне, вул. Соборна, 12а.

Повне судове рішення складене 06 листопада 2020 року.

Суддя -