Справа №491/28/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2020 року м. Ананьїв

Ананьївський районний суд Одеської області у складі головуючого судді

Желяскова О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до положень ч.3 ст.279 ЦПК України, в залі суду м.Ананьїв Одеської області цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно позовної заяви, відповідно до укладеного договору № б/н від 27 червня 2008 року ОСОБА_1 27 червня 2008 року отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Як зазначає позивач, щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивач вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.uа/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що, як зазначає позивач, підтверджується підписом у заяві.

Згідно позовної заяви, при укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В позовній заяві позивач зазначив, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.uа/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою».

При цьому, як зазначено в позовні й заяві, пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операцій по картрахункам.

Позивач вказує, що відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

При цьому, як вказано в позовній заяві, відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Позивач зазначає, що власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Також, в позовній заяві зазначено, що відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Як зазначає позивач, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Згідно позовної заяви, відповідно до п.5.6 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Відповідно до п.6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.uа/terms/pages/70/ позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Також, позивач зазначає, що на підставі п.5.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті https://privatbank.uа/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно п.4.6 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Позивач в позовній заяві також вказує, що відповідно до п.5.7 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком частині в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Згідно п.5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором.

Також, в позовній заяві зазначено, що відповідно до п.5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» за несвоєчасне виконання боргових обов`язків (використання простроченого Кредиту та Овердрафту) власник картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами, які розміщені на банківському сайті https://privatbank.uа/terms/pages/70/.

При цьому, як зазначено в позовній заяві, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31 жовтня 2019 року має заборгованість - 89510,75 грн., яка складається з наступного:

944,40 грн. - заборгованість за кредитом;

81227,74 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

2600,00 грн. - заборгованість за пенею;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

4238,61 грн. - штраф (процентна складова).

Як вказано в позовній заяві, на момент звернення позивача до суду відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Позивач зазначає, що пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив норми законодавства та умови кредитного договору, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 червня 2008 року у розмірі 89510,75 грн. станом на 31 жовтня 2019 року, яка складається з наступного:

944,40 грн. - заборгованість за кредитом;

81227,74 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

2600,00 грн. - заборгованість за пенею;

500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

4238,61 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Представником позивача разом з позовною заявою подано, передбачене 1 статті 276 ЦПК України, клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.26).

Також, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, в якому представник також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.24).

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 27 лютого 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано позивачу та відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву або звернення до суду з зустрічною позовною заявою.

Зазначену ухвалу, разом з копією позовної заяви та додатків до неї, було направлено на адресу відповідача з супровідним листом за вихідним №491/28/20/1683/2020 від 27 лютого 2020 року (а.с.42).

Відповідачем ОСОБА_1 , ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з копію позовної заяви та додатків до неї було отримано 29 серпня 2020 року, про що свідчить «Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення…» (а.с.68), в якому міститься розписка ОСОБА_1 про отримання листа суду за вихідним №491/28/20/1683/2020.

21 травня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи письмових доказів (а.с.44), в якому представник позивача просив долучити до матеріалів справи: 1) виписку по картковому рахунку (а.с.45-48); 2) витяг з Умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору (а.с.56-61); 3) внутрішньобанківський наказ про затвердження Умов та правил надання банківських послуг (а.с.62-65); 4) довідку про зміну умов кредитування (а.с.50); 5) довідку про видані картки клієнту (а.с.49).

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються Цивільним кодексом України.

Позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27 червня 2008 року ОСОБА_1 27 червня 2008 року отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Як зазначає позивач, щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивач вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.uа/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що, як зазначає позивач, підтверджується підписом у заяві.

Згідно позовної заяви, при укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В позовній заяві позивач зазначив, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.uа/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою».

При цьому, як зазначено в позовні й заяві, пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операцій по картрахункам.

Позивач вказує, що відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

При цьому, як вказано в позовній заяві, відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Позивач зазначає, що власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Також, в позовній заяві зазначено, що відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Як зазначає позивач, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Згідно позовної заяви, відповідно до п.5.6 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Відповідно до п.6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.uа/terms/pages/70/ позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Також, позивач зазначає, що на підставі п.5.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті https://privatbank.uа/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно п.4.6 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Позивач в позовній заяві також вказує, що відповідно до п.5.7 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком частині в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Згідно п.5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором.

Також, в позовній заяві зазначено, що відповідно до п.5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» за несвоєчасне виконання боргових обов`язків (використання простроченого Кредиту та Овердрафту) власник картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами, які розміщені на банківському сайті https://privatbank.uа/terms/pages/70/.

При цьому, як зазначено в позовній заяві, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31 жовтня 2019 року має заборгованість - 89510,75 грн., яка складається з наступного:

944,40 грн. - заборгованість за кредитом;

81227,74 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

2600,00 грн. - заборгованість за пенею;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

4238,61 грн. - штраф (процентна складова).

Як вказано в позовній заяві, на момент звернення позивача до суду відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Позивач зазначає, що пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до частини 2 статті 633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

При цьому, частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

При цьому, з матеріалів справи, а саме з зави від 27 червня 2008 року (а.с.9-зворотній бік) вбачається, що банком відповідачу було запропоновано укласти кредитний договір на наступних умовах: сума кредитного ліміту: 2000,00 гривень; базова процентна ставка 30 процентів з розрахунку 360 днів у році, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості - щомісячний платіж у розмірі 7% відсотків від суми заборгованості. Інших умов, як то пеня, штрафи то що, зазначеною заявою (а.с.9) встановлено не було. Позивач прийняв вказані умови підписавши заяву від 27 червня 2008 року.

При цьому, Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості по кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема - 81227,74 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 500 гривень - штраф фіксована частина 4238,61 гривні - штраф процентна складова.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27 червня 2008 року, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70.

При цьому, позивачем «Тарифи банку», на які він посилається в обґрунтуванні позовної заяви до позовної заяви взагалі не додані.

З витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» (а.с.56-60), «Правил користування платіжною карткою» (а.с.60-61), які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, вбачається, що ними визначені, в тому числі: пільгові умови кредитування, як то «Первая покупка» - п.3.20 Умов, «Самостоятельное пополнение карты» - п.3.22 Умов, відповідальність сторін, зокрема, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування (п.8.6 Умов), а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено строк дії договору - 12 місяців (п.9.12 Умов), що суперечить відомостям в заяві (а.с.8). Також, Правила користування платіжною карткою передбачають строки сплати процентів за кредитом та погашення кредиту в повному обсязі (п.5.4 Правил).

При цьому, слід звернути увагу на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70 неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (27 червня 2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (15 січня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяги з «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічні висновки можливо зробити про те, що не може слугувати належним доказом дії тих чи інших «Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ» на момент укладення спірного договору роздруківка внутрішньобанківського наказу про затвердження умов та правил надання банківських послуг (а.с.62-65), оскільки зазначений доказ також є мінливим та його зміст цілком залежить від позивача.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Справедливість судового розгляду статтею 2 ЦПК України визначена одним з основних завдань цивільного судочинства.

Надані позивачем «Умови та Правила надання банківських послуг» з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Суд вважає, що «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27 червня 2008 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 500,00 гривень - штраф (фіксована частина) та 4238,61 гривні - штраф (процента складова), слід відмовити.

Водночас, за наведених умов з матеріалів справи вбачається, що відповідач письмово погодився з наступними умовами отримання кредиту: сума кредитного ліміту - 2000,00 гривень; базова процентна ставка 30 процентів з розрахунку 360 днів у році, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості - щомісячний платіж у розмірі 7% відсотків від суми заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем зазначені кошти були отримані та фактично використані.

При цьому, згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України (в редакції станом на квітень 2008 року) було визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України (в редакції станом на квітень 2008 року) до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За кредитним договором, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

При цьому, як зазначалося вище, підстав вважати, що відповідачем було укладено договір кредиту на тих умовах, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зокрема пеня, штрафи та зміна розміру процентної ставки в односторонньому порядку, суду не надано.

Враховуючи викладене суд вважає, що відповідач має зобов`язання перед банком, але лише в тих умовах, які були доведені до відповідача та погоджені з ним, а саме: сума кредитного ліміту: 2000,00 гривень; базова процентна ставка 30 процентів з розрахунку 360 днів у році, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості - щомісячний платіж у розмірі 7% відсотків від суми заборгованості.

Верховний Суд у постанові у справі № 6-144цс12 та від 26 вересня 2012 року зазначив, що якщо ж умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто до 9 січня 2009 року (Правова позиція Верховного суду України від 19 грудня 2012 року).

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 27 червня 2008 року (а.с.6-8), проте суд звертає увагу на те, що зазначений документ не може бути визнаний належним доказом, оскільки складений позивачем та носить суто інформативний характер.

При цьому, згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно пункту 62 «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в Постанові від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц та Постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18.

При цьому, разом з клопотанням про долучення письмових доказів (а.с.44) представником позивача надано суду виписку по рахунку ОСОБА_1 за договором №б/н станом на 24 квітня 2020 року (а.с.45-49).

Як зазначалося, погоджені наступні умови кредитування: сума кредитного ліміту: 2000,00 гривень; базова процентна ставка 30 процентів з розрахунку 360 днів у році, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості - щомісячний платіж у розмірі 7% відсотків від суми заборгованості.

За наведених умов кредитування щомісячне нарахування процентів за користування кредитом має відбуватися за наступною формулою: , де: Пр - проценти які підлягають сплаті за місяць; Зз - залишок заборгованості, на яку нараховуються відсотки; Пс - процентна ставка - згідно заяви є сталою величиною та складає 30%; Кд - кількість днів у місяці за які нараховуються проценти; Кдр - кількість днів у році - згідно договору є сталою величиною та складає 360 днів.

Аналогічну формулу, з тією лише відмінністю, що в ній зазначено місячну процентну ставку, наведено на офіційному сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою в мережі Інтернет https://privatbank.ua/0670#:~:text=%D0%A0%D0%BE%D0%B7%D1%80%D0%B0%D1%85%D1%83%D0%BD%D0%BE%D0%BA%20%D0%BF%D1%80%D0%BE%D1%86%D0%B5%D0%BD%D1%82%D1%96%D0%B2%20%D0%B7%D0%B0%20%D0%BA%D0%B0%D1%80%D1%82%D0%BA%D0%BE%D1%8E%20%D0%B2%D1%96%D0%B4%D0%B1%D1%83%D0%B2%D0%B0%D1%94%D1%82%D1%8C%D1%81%D1%8F,%D0%B4%D0%B5%3A&text=365%20%E2%80%93%20%D1%81%D1%82%D0%B0%D0%BB%D0%B0%20%D0%B2%D0%B5%D0%BB%D0%B8%D1%87%D0%B8%D0%BD%D0%B0%20(%D0%BA%D1%96%D0%BB%D1%8C%D0%BA%D1%96%D1%81%D1%82%D1%8C%20%D0%B4%D0%BD%D1%96%D0%B2%20%D1%83%20%D1%80%D0%BE%D1%86%D1%96)%3B&text=2%2C9%25%20%E2%80%93%20%D1%81%D1%82%D0%B0%D0%BB%D0%B0%20%D0%B2%D0%B5%D0%BB%D0%B8%D1%87%D0%B8%D0%BD%D0%B0,%D1%81%D1%82%D0%B0%D0%B2%D0%BA%D0%B0%20%D0%B7%D0%B3%D1%96%D0%B4%D0%BD%D0%BE%20%D0%B7%20%D1%82%D0%B0%D1%80%D0%B8%D1%84%D0%B0%D0%BC%D0%B8)%3B (а.с.69).

При цьому, слід зазначити, що заявою від 27 червня 2008 року, не передбачено можливості зміни процентної ставки.

Таким чином, згідно наданої позивачем виписки по картковому рахунку (а.с.45-48):

-8 липня 2008 року ОСОБА_1 отримав з картки готівкові кошти у сумі 1998,20 грн.; на кінець місяця заборгованість склала - 1998,20 грн.; за липень 2008 року банком проценти на заборгованість не нараховувались.

-22 серпня 2008 року ним було внесено на картку 202 грн.; заборгованість на кінець місяця склала - 1796,20 грн.; за серпень 2008 року банком проценти на заборгованість не нараховувались.

-16 вересня 2008 року банком здійснено списання коштів з рахунку під зазначенням «Службова операція» на суму 82,37 грн.; 23 вересня 2008 року ОСОБА_1 внесено на рахунок готівкові кошти в сумі 202,00 грн.; сума заборгованості на дату нарахування відсотків склала 1676,57 грн.; за наведеною формулою банком мало бути нараховано та списано відсотки в розмірі 41,91 грн.; при цьому фактично було 30 вересня 2008 року списано відсотки в розмірі 46,42 грн.; залишок заборгованості на кінець місяцю з урахуванням відсотків за наведеною формулою мав скласти - 1718,48 грн.; проте, за розрахунком банку залишок заборгованості складав - 1722,99 грн.

-24 жовтня 2008 року ОСОБА_1 внесено на рахунок готівкові кошти в сумі 202,00 грн.; з урахуванням залишку заборгованості за наведеною формулою після зарахування коштів залишок заборгованості на дату нарахування відсотків мав складати - 1516,48 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 39,18 грн.; проте, 31 жовтня 2008 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 41,71 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 1555,66 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1562,70 грн.;

-25 листопада 2008 року ОСОБА_1 внесено на рахунок готівкові кошти в сумі 202,00 грн.; з урахуванням залишку заборгованості за наведеною формулою після зарахування коштів залишок заборгованості на дату нарахування відсотків мав складати - 1353,66 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 31,59 грн.; проте, 28 листопада 2008 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 34,52 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 1385,25 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1395,22 грн.;

-22 грудня 2008 року ОСОБА_1 внесено на рахунок готівкові кошти в сумі 202,00 грн.; з урахуванням залишку заборгованості за наведеною формулою після зарахування коштів залишок заборгованості на дату нарахування відсотків мав складати - 1183,25 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 32,54 грн.; проте, 31 грудня 2008 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 35,57 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 1215,78 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1228,79 грн.;

-23 січня 2009 року ОСОБА_1 внесено на рахунок готівкові кошти в сумі 202,00 грн.; з урахуванням залишку заборгованості за наведеною формулою після зарахування коштів залишок заборгованості на дату нарахування відсотків мав складати - 1013,78 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 25,34 грн.; проте, 30 січня 2009 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 28,46 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 1039,13 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1055,25 грн.;

-25 лютого 2009 року ОСОБА_1 внесено на рахунок готівкові кошти в сумі 202,00 грн.; з урахуванням залишку заборгованості за наведеною формулою після зарахування коштів залишок заборгованості на дату нарахування відсотків мав складати - 837,13 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 19,53 грн.; проте, 27 лютого 2009 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 23,34 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 856,66 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 876,59 грн.;

-24 березня 2009 року ОСОБА_1 внесено на рахунок готівкові кошти в сумі 202,00 грн.; з урахуванням залишку заборгованості за наведеною формулою після зарахування коштів залишок заборгованості на дату нарахування відсотків мав складати - 654,66 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 17,46 грн.; проте, 31 березня 2009 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 21,42 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 672,12 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 696,01 грн.;

-24 квітня 2009 року ОСОБА_1 внесено на рахунок готівкові кошти в сумі 201,50 грн.; з урахуванням залишку заборгованості за наведеною формулою після зарахування коштів залишок заборгованості на дату нарахування відсотків мав складати - 470,62 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 11,77 грн.; проте, 30 квітня 2009 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 15,74 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 482,39 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 510,25 грн.;

-25 травня 2009 року ОСОБА_1 внесено на рахунок готівкові кошти в сумі 202,00 грн.; з урахуванням залишку заборгованості за наведеною формулою після зарахування коштів залишок заборгованості на дату нарахування відсотків мав складати - 280,38 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 6,78 грн.; проте, 29 травня 2009 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 11,18 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 287,16 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 319,43 грн.;

-24 червня 2009 року ОСОБА_1 внесено на рахунок готівкові кошти в сумі 202,00 грн.; з урахуванням залишку заборгованості за наведеною формулою після зарахування коштів залишок заборгованості на дату нарахування відсотків мав складати - 85,16 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 2,27 грн.; проте, 30 червня 2009 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 7,16 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 87,43 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 124,59 грн.;

-13 липня 2009 року ОСОБА_1 внесено на рахунок готівкові кошти в сумі 125,00 грн.; з урахуванням залишку заборгованості за наведеною формулою після зарахування коштів рахунок мав позитивний баланс в розмірі - 37,57 грн.; за формулою за 13 днів користування кредитними коштами в сумі 87,43 грн. підлягало нарахуванню відсотків на суму - 09,95 грн.; проте, 31 липня 2009 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 1,26 грн.; сума на рахунку з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 86,48 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 0,85 грн.;

-в подальшому в проміжок часу з 31 липня 2009 року по 19 березня 2010 рух коштів по рахунку відсутній;

-19 березня 2010 року в виписці зазначено «службова операція», якою зараховано на рахунок 0,85 грн., тобто суму невірно розрахованої банком заборгованості, залишок на рахунку став дорівнювати, за розрахунками банку, 0,00 грн. В той час, як за розрахунками за Формулою залишок мав складати 87,33 грн.;

-8 квітня 2013 року ОСОБА_1 знято готівкові кошти в розмірі 988,00 грн.; з урахуванням залишку на рахунку, розрахованого за формулою заборгованість мала скласти - 900,67 грн.; проте, банком зазначено заборгованість виходячи з розрахунку залишку 0,00 грн., тобто 988,00 грн.;

-10 квітня 2013 року зазначено транзакцію зі списання коштів «Щомісячний платіж за страховку «Захист на кожен день» в розмірі 10,00 грн.; заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 910,67 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 998,00 грн.;

-у квітні 2013 року списання відсотків за користування кредитом банком не здійснювалось.

-за травень місяць 2013 року за Формулою підлягали сплаті відсотки, за користування кредитними коштами на протязі 53 днів, в розмірі 40,22 грн.; проте, 31 травня 2013 року банком списані відсотки в розмірі 43,45 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти - 950,89 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1041,45 грн.;

-27 червня 2013 року ОСОБА_1 внесено на рахунок кошти в сумі 140,00 грн.; з урахуванням залишку заборгованості за наведеною формулою після зарахування коштів залишок заборгованості на дату нарахування відсотків мав складати - 810,89 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 20,27 грн.; проте, 30 червня 2013 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 21,34 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит в сумі 1,55 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 831,16 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 924,34 грн.;

-10 липня 2013 року зазначено транзакцію зі списання коштів «Щомісячний платіж за страховку «Захист на кожен день» в розмірі 10,00 грн.; заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 841,16 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 934,34 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 21,73 грн.; проте, 31 липня 2013 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 24,62 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 862,89 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 958,96 грн.;

-у серпні 2013 року транзакції за рахунком, окрім списання відсотків, відсутні; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 22,29 грн.; проте, 31 серпня 2013 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 21,62 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит в сумі 0,99 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 885,19 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 981,44 грн.;

-26 вересня 2013 року ОСОБА_1 внесено на рахунок кошти в сумі 150,00 грн.; заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 735,19 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 852,70 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 18,38 грн.; проте, 30 вересня 2013 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 21,26 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит в сумі 1,70 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 753,56 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 854,40 грн.;

-10 жовтня 2013 року зазначено транзакцію зі списання коштів «Щомісячний платіж за страховку «Захист на кожен день» в розмірі 10,00 грн.; 21 жовтня 2013 року на рахунок ОСОБА_1 зараховано переказ в розмірі 100,00 грн.; заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 663,56 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 764,40 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 17,14 грн.; проте, 31 жовтня 2013 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 20,11 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит в сумі 0,61 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 680,71 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 785,12 грн.;

-10 листопада 2013 року зазначено транзакцію зі списання коштів «Щомісячний платіж за страховку «Захист на кожен день» в розмірі 10,00 грн.; заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 690,71 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 795,12 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 17,27 грн.; проте, 30 листопада 2013 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 18,38 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 707,97 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 813,50 грн.;

-10 грудня 2013 року зазначено транзакцію зі списання коштів «Щомісячний платіж за страховку «Захист на кожен день» в розмірі 10,00 грн.; 11 грудня 2013 року ОСОБА_1 знято кошти в банкоматі в розмірі 160,00 грн. (з урахуванням комісії банку); заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 877,97 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 983,50 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 22,68 грн.; проте, 31 грудня 2013 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 22,31 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит - 0,86 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 900,66 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1006,67 грн.;

-у січні 2014 року заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 900,66 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 1006,67 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 23,27 грн.; проте, 31 січня 2014 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 22,37 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит - 1,69 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 923,92 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1030,73 грн.;

-1 лютого 2014 року банком здійснено списання з рахунку ОСОБА_1 , не передбаченого договором, штрафу за прострочений кредит у розмірі 100 грн.; 18 лютого 2014 року на рахунок ОСОБА_1 зараховано переказ в розмірі 100 грн.; заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 823,92 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 1030,73 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 19,22 грн.; проте, 28 лютого 2014 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 19,27 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит - 2,46 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 843,15 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1052,46 грн.;

-1 березня 2014 року банком здійснено списання з рахунку ОСОБА_1 , не передбаченого договором, штрафу за прострочений кредит у розмірі 100 грн.; 25 березня 2014 року ОСОБА_1 внесено на рахунок кошти в розмірі 170 грн.; заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 673,15 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 982,46 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 17,39 грн.; проте, 31 березня 2014 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 22,79 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит - 5,57 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 690,54 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1010,82 грн.;

-1 квітня 2014 року банком здійснено списання з рахунку ОСОБА_1 , не передбаченого договором, штрафу за прострочений кредит у розмірі 100 грн.; 22 квітня 2014 року проведено транзакцію «…Надходження готівки за платіжними картками…» та на рахунок ОСОБА_1 зараховано 37,50 грн.; заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 653,04 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 1073,32 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 16,33 грн.; проте, 30 квітня 2014 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 39,18 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит - 10,46 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 669,36 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1122,96 грн.;

-1 травня 2014 року банком здійснено списання з рахунку ОСОБА_1 , не передбаченого договором, штрафу за прострочений кредит у розмірі 100 грн.; заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 669,36 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 1222,96 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 17,29 грн.; проте, 31 травня 2014 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 46,03 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит - 14,11 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 686,65 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1283,10 грн.;

-1 червня 2014 року банком здійснено списання з рахунку ОСОБА_1 , не передбаченого договором, штрафу за прострочений кредит у розмірі 100 грн.; 19 червня 2014 року рахунок ОСОБА_1 поповнено на суму 150 грн.; заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 536,65 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 1233,10 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 13,42 грн.; проте, 30 червня 2014 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 48,06 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит - 19,38 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 550,07 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1300,54 грн.;

-1 липня 2014 року банком здійснено списання з рахунку ОСОБА_1 , не передбаченого договором, штрафу за прострочений кредит у розмірі 100 грн.; 1 липня 2014 року рахунок ОСОБА_1 поповнено на суму 85 грн.; заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 465,07 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 1215,54 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 12,01 грн.; проте, 31 липня 2014 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 46,34 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит - 20,68 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 477,09 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1382,56 грн.;

-2 серпня 2014 року банком здійснено списання з рахунку ОСОБА_1 , не передбаченого договором, штрафу за прострочений кредит у розмірі 100 грн.; 14 серпня 2014 року рахунок ОСОБА_1 поповнено на суму 200 грн.; 26 серпня 2014 року рахунок ОСОБА_1 поповнено на суму 140 грн.; заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 137,09 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 1142,56 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 3,54 грн.; проте, 31 серпня 2014 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 42,21 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит - 22,67 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 140,63 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1207,44 грн.;

-1 вересня 2014 року банком здійснено списання з рахунку ОСОБА_1 , не передбаченого договором, штрафу за прострочений кредит у розмірі 100 грн.; 11 вересня 2014 року рахунок ОСОБА_1 поповнено на суму 80 грн.; заборгованість розрахована за Формулою мала скласти 60,63 грн.; банком зазначено заборгованість в розмірі 1227,44 грн.; за формулою підлягало нарахуванню відсотків на суму - 1,52 грн.; проте, 30 вересня 2014 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 43,82 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит - 25,94 грн.; сума заборгованості з урахуванням відсотків за Формулою мала скласти 62,14 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1297,20 грн.;

-1 жовтня 2014 року банком здійснено списання з рахунку ОСОБА_1 , не передбаченого договором, штрафу за прострочений кредит у розмірі 100 грн.; 3 жовтня 2014 року рахунок ОСОБА_1 поповнено на суму 180 грн.; з урахуванням розрахунку заборгованості за Формулою після 3 жовтня 2014 року рахунок ОСОБА_1 отримав позитивний баланс - 117,86 грн., тобто ним було повністю виплачено банку кредитні кошти; за користування кредитними коштами 3 дні жовтня згідно Формули мало бути сплачено відсотки в розмірі - 0,16 грн., що покривається позитивним балансом на рахунку; проте, банком зазначено заборгованість в розмірі 1217,20 грн.; 31 жовтня 2014 року банком нараховано відсотки, на невірну (розраховану банком) суму, в розмірі - 41,43 грн., а також, як зазначено у виписці, відсотки за прострочений кредит - 21,58 грн.; як зазначалося, на кінець жовтня 2014 року рахунок ОСОБА_1 з урахуванням сплати відсотків за три дні користування кредитними коштами мав позитивний баланс та складав 117,70 грн.; проте банком зазначено заборгованість в розмірі - 1280,21 грн.;

Частиною 3 статті 1049 ЦК України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Таким, чином згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 за договором №б/н станом на 24 квітня 2020 року (а.с.45-49) з розрахунком за Формулою відповідачем 3 жовтня 2014 року було в повному обсязі повернуто банку кредитні кошти та сплачено проценти за користування ними, як передбачено умовами договору, зазначеними в Заяві від (а.с.9), а саме процентна ставка 30 процентів з розрахунку 360 днів у році.

Проте, незважаючи на повне погашення ОСОБА_1 боргових зобов`язань, позивач, керуючись своїми невірними розрахунками, в яких в супереч умовам договору, визнаними судом та підписаними відповідачем, неодноразово змінювалась процентна ставка, стягувались непередбачені штрафні санкції, продовжив нарахування відсотків за кредитним договором, застосування до відповідача штрафних санкцій у вигляді штрафів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість яку просить стягнути позивач з відповідача.

Слід зауважити, що відповідач продовжував сплачувати безпідставно нараховані відсотки навіть після повного погашення кредиту, не знімаючи при цьому кошти з рахунку.

Так, 6 листопада 2014 року відповідачем внесено на рахунок 90,00 грн., 23 грудня 2014 року - 70,00 грн.; 19 січня 2015 року - 100,00 грн.; 17 квітня 2015 року - 80,00 грн.; 6 березня 2017 року 1000,00 грн.; 15 травня 2017 року - 1000,00 грн.

Таким чином, з урахуванням повного погашення у жовтні 2014 року ОСОБА_1 кредитних зобов`язань перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також внесених після цього сум на рахунку ОСОБА_1 має існувати позитивний баланс в розмірі 2457,7 грн.

Враховуючи викладене суд приходить до висновків, що в задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити в повному обсязі, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 264, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 256, 257, 261, 509, 510, 526, 527, 611, 612, 623, 624, 625, 1046-1049 1052, 1054 ЦК України,суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості про сторін у справі:

Позивач:АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. №1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570;
Відповідач:ОСОБА_1 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , мешканець с.Ананьїв Перший Ананьївського району Одеської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Суддя: О.О.Желясков

Рішення набрало законної сили "__"__________________20___ року.