Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2321/19
Провадження № 2/945/357/20
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді Терентьєва Г.В.

за участю секретаря Петриченко В.С.,

розглянувши 04 листопада 2020 року в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а саме: - Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 10.04.2019 року. - Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 10.04.2019 року.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він, старший лейтенант запасу ОСОБА_1 (далі - Позивач) виконував свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та проходив військову службу у Збройних Силах України.
Приймав участь у бойових діях у складі сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитерористичній операції (АТО) на території Донецької та Луганської областей з 30.10.2014 по 24.03.2015, за що отримав статус учасника бойових дій. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2019 №56 його старшого лейтенанта ОСОБА_1 з 10.04.2019 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 02.03.2019 №58 (звільнено за станом здоров`я). Позивач зазначає, що відповідно до статті 162 закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій .... надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік (зміни набрали чинності 06.06.2015). Відповідно до Ч.12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Учасникам бойових дій надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Станом на день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 йому не нарахована та не виплачена грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення на день фактичного звільнення з військової служби 10.04.2019. З метою досудового врегулювання спору 21.10.2019 позивач звернувся до Відповідача з заявою стосовно нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, у відповідь отримав відмову і тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання позивач не з`явився, натомість подав заяву про підтримання позову та просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача, військової частини НОМЕР_1 в судове засідання також не з`явився, надавши суду заяву, щоб в зв`язку з карантином розглядати справу за відсутності представника відповідача, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Також раніше представником відповідача було подано відзив на позовну заяву в якому просив відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог повністю.
Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2019 року № 56, позивача ОСОБА_1 з 10 квітня 2019 року виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
Як вказано в повідомленні військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2019 року позивач ОСОБА_1 фактично проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у період з 07.03.2018 року по 10.04.2019 року.
Згідно Витягу із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.02.2018 року № 28 щорічна основна відпустка за 2018 рік ОСОБА_1 не використана.
Як вбачається з повідомлення Савранського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом в ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 07.09.2016 року по 28.02.2018 року. За період служби додаткова відпустка не використовувалась.
Тож з вище наведених матеріалів вбачається, що позивач ОСОБА_1 проходив службу за контрактом та за період служби з 07.09.2016 року по день звільнення 10.04.2019 року додаткову відпустку не використав.
Відповідно до частини XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХП «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

За змістом статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХП учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Статтею 4 Закону України від 05 листопада 1996 року №504/96-ВР «Про відпустки» передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до статті 16-2 Закону України №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно зпунктом 8статті 10-1,крім військовослужбовцівстрокової військовоїслужби,додаткові відпусткиу зв`язкуз навчанням,творчі відпустки тасоціальні відпустки надаються відповідно доЗакону України.Інші додатковівідпустки надаютьсяїм напідставах тав порядку,визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону України №2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Статтею 1, 2 Закону України №2011-ХП передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Положеннями ст. 2 Закону України №2011-ХП передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХП держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Європейським судом з прав людини у рішенні від 10.03.2011(остаточне10.06.2011) у справі Сук проти України (Заява№ 10972/05) сформовано позицію, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (див. рішення у справі Кечко проти України (Кесhко v. Uкrаіnе), згадане вище, пункт 23).
Таким чином, якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку при звільненні військовослужбовця, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.
Вищевказане узгоджується постановою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 620/4218/18.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, підлягає частковому задоволенню, оскільки доказами по справі підтверджується, що він за період служби з 07.09.2016 року по день звільнення 10.04.2019 року додаткову відпустку не використав.
Відповідно ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

В звязку із задоволенням позову, судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 81, 89, 141, 258,259, 263-265, ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 задовольнити частково.

- Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період з 07.09.2016 року по день звільнення 10.04.2019 , виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 10.04.2019 року.
- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 07.09.2016 року по день звільнення 10.04.2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 10.04.2019 року.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , судовий збір в дохід держави в сумі 840 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г. В. Терентьєв