печерський районний суд міста києва
Справа № 475/213/20-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Вовк С. В.,

за участі секретаря судових засідань Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання недійсним кредитного договору.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що фактично працівники ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» при видачі кредитних коштів не ознайомили позичальника з умовами кредитування та ризиками.

Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору невід`ємною його частиною є «ПРАВИЛА НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У КРЕДИТ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Уклавши договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті товариства: www.moneyveo.ua. Але працівники фінансової установи не надали позивачу вказані Правила та він не ознайомлений із їх текстом.

ОСОБА_1 , як споживачу, не надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, а отже відсутнє і будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення його з наведеною інформацією та взагалі з усіма умовами кредитного договору.

Недотримання та невиконання відповідачем імперативних вимог Закону, встановлених частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є підставою згідно зі статтею 215 ЦК України для визнання кредитного договору недійсним, в зв`язку із недотриманням відповідачем норм законодавства щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладення.

Крім того, за порушення зобов`язань за кредитним договором позивач сплачує компенсацію, яка становить більше 50 % від обсягу зобов`язань, що відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою.

Також позивач зазначає, що фактично відповідно до умов договору за одне правопорушення, а саме: порушення ним виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або сплати процентів, він повинен двічі сплачувати пеню.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити з підстав його необґрунтованості.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про те, що не заперечує проти вирішення справи за його відсутності.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про те, що не заперечує проти вирішення справи за його відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

12 вересня 2018 року сторонами укладено договір № 446016652 про надання кредиту на суму 6 020, 00 грн зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника № НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,82 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом та проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 299, 30 % річних.

Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 6 020, 00 грн відповідачу (позичальнику) підтверджується платіжним дорученням від 12 вересня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законадавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливост ( ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки та інші платежі передбачені кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 640 Цивільного кодексу України передбачено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Термін «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором», також задекларовано в ч. 3 - 4 п. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію».

Факт оформлення заявки на отримання кредитних коштів, яку оформив ОСОБА_1 , є акцептом на укладення кредитного договору (ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»).

Пройшовши весь алгоритм дій Фінансової установи при укладенні кредитного договору вищевикладене є спростуванням доводів Позивача, так як без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу позивачем на сайт Фінансової установи за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не було б укладено, а тому твердження позивача, що Фінансова установа скористалась його необізнаністю, порушила імперативні вимоги закону та не надала клієнту повної, всебічної, об`єктивної, достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням є безпідставними.

Правила визначають порядок і умови надання Фінансовою установою грошових коштів у кредит, які розміщені на сайті Фінансової установи: moneyveo.ua у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Фінансової установи до укладання Договору. Згідно пункту 4.1 Договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила. Уклавши цей договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Фінансової установи: moneyveo.ua. В пункті 4.7 Договору, підписаного Позивачем, прямо зазначено, що Позичальник підтверджує отримання від Товариства до укладення цього Договору інформацію, вимоги надання якої передбачені в законодавстві України. Інформація надана Фінансовою установою з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Фінансової установи.

Правила Фінансової установи в розумінні ст. ст. 641,644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення Договору кредиту, визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію для укладення Договору.

Позивач вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», тобто Позивач самостійно для себе визначив необхідний для нього обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з Відповідачем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» вказує, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо Сторони електронного договору мали змогу ознайомитись з ним, не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Позивача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно ст. ст. 5. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту.

Якщо автором створюються ідентичний за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом.

Також суд враховує, що позивач - ОСОБА_1 , є клієнтом ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з 07.06.2018 року, тим самим укладав вже кредитні договори з Відповідачем, успішно закривши вказані нижче договори, погодившись з усіма умовами в т.ч. відповідальністю за порушення зобов`язань по оплаті, сплатив відсотки за користування кредитними коштами за договорами: № 317601662 від 07.06.2018 р; № 452543934 від 06.07.2018 р; № 648030120 від 18.07.2018; № 245486988 від 11.08.2018 р.

Тобто, починаючи з 07.06.2018 року Позивач укладаючи кредитні договори з Фінансовою установою був повністю ознайомлений з умовами, процедурою укладення Договору, процедурою погашення заборгованості та відповідальністю за порушення умов щодо оплати.

Щодо порушення норм встановлених п. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» суд враховує, що позивач є клієнтом Фінансової установи з 07.06.2018 року за низкою кредитних договорів, а відтак наявні підстави стверджувати, що на дату укладення оспорюваного Договору та отримання кредитних коштів у кредит, він усвідомлював свої дії, був ознайомлений з усіма умовами та відповідальністю у випадку порушення зобов`язань по оплаті, в т.ч , але не виключно з графіком розрахунків заборгованості за Договором, який висвітлено в додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору.

Позивач стверджує, що Відповідачем порушено ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», проте цим самим суперечить своїм доводам та наданим доказам по справі, згідно з якими в день укладення кредитного договору був ознайомлений з детальним графіком розрахунків викладеного в Додатку №1 до Договору, що визначає сукупну вартість кредиту в розмірі 124,59 % від суми кредиту (у процентному виражені ) або 7500,80 грн та включає в себе: 24,59 % (у процентному вираженні) або 1480,80 грн ( у грошовому виражені) і суму кредиту 6 020, 00 грн (в грошовому виражені).

Не заслуговують на увагу доводи позивача про порушення відповідачем ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки при належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань.

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами, разом з тим позивач у встановлений законом строк не висловив бажання відмовитись від укладеного договору.

Відповідно до п. 3.3 Договору у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми Кредиту та/або процентів за користування ним, Товариство має право нараховувати Позичальнику пеню у розмірі 3% (три відсотки) від залишку суми Кредиту за кожний день прострочення повернення Заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення Заборгованості за Кредитом.

До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Кредитор не має на меті нашкодити умовами Договору Позивачу, а першочерговим завданням є забезпечення виконання зобов`язання, у вигляді стимулювання для уникнення виникнення прострочки за Договором.

Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати відсотків за користування кредитом, тобто порівняно з відсотками є додатковим стимулюючим фактором.

Вищевикладене твердження отримує своє відображення в статті 536 ЦК України, де вказано що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства

Проценти (відсотки) є платою за користування чужими кредитними коштами, а неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

12 жовтня 2018 року Позивач був зобов`язаний оплатити суму кредиту та відсотки за користування такими коштами, але свої зобов`язання ОСОБА_1 у визначений термін не виконав.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що позивач за Договором не несе будь-якої подвійної відповідальності, а в свою чергу Фінансова установа не застосовує до Позичальника як такого «штрафу», останній не використовується навіть, як термін в кредитному Договорі.

Керуючись ст.ст. 55, 61, 129 Конституції України, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 536, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (вул. Лейпцизька, буд. 15-Б, 1-й поверх, м. Київ, 01015) про визнання недійсним кредитного договору - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя С. В. Вовк