ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 522/17149/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2435/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Рязанцева Дмитра Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2019 року, постановлене під головуванням судді Кічмаренка С.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «Управдом», ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті залиття квартири.

Позов мотивований тим, що їй на праві власності належать апартаменти АДРЕСА_1 .

З вини відповідача ОСОБА_1 , який є власником апартаментів № НОМЕР_1 у тому ж будинку, які розташовані поверхом вище, 01 лютого 2013 року, 28 липня 2013 року та 18 лютого 2016 року сталось залиття її апартаментів, в результаті якого були ушкоджені оздоблення, меблі та техніка.

Зазначала, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №17-1841 від 17 липня 2017 року, проведеної Одеським науково дослідним інститутом судових експертиз (далі-ОНДІСЕ), причиною залиття її апартаментів є постійна теча зі стелі вище розташованого номеру апартаментів №327, пошкодження в її апартаменті пов`язані із його залиттям з апартаментів №327, вартість відновлювального ремонту становить 362 940 грн., яку позивачка просила стягнути з відповідача. Крім того, просила з стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., посилаючись на те, що вона зазнала душевних страждань в результаті завдання їй збитків та порушення звичного способу життя її сім`ї (т.1 а.с.4-7,33-35,122-123).

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_4 просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на його необґрунтованість, недоведеність та поданим з пропуском позовної давності.

Зокрема зазначив, що є неналежним відповідачем за вимогою в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди за фактом залиття апартаментів позивачки 18 лютого 2016 року, оскільки на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 27 листопада 2014 року безоплатно передав у власність ОСОБА_3 апартаменти АДРЕСА_2 .

Крім того, посилаючись на те, що ОСОБА_2 звернулась до суду у вересні 2016 року, до її вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття, що мало місце у лютому та липні 2013 року, просив застосувати строк позовної давності (т.1 а.с.168-169,192-200).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково (т.2 а.с.80-85).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки у сумі 362 940 грн., моральну шкоду у сумі 25 000 грн. та судові витрати у сумі 4 130 грн. (т.2 а.с.80-85).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на неї

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та відмовити у позові в повному обсязі (т.2 а.с.113-128).

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що за вимогами про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, внаслідок залиття апартаментів позивачки у лютому та липні 2013 року, сплили строки позовної давності, а у лютому 2016 року він вже не був власником апартаментів АДРЕСА_3 (т.2 а.с.179-184).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на безпідставність її доводів (т.2а.с.179-184).

Учасники судового процесу, за виключенням апелянта ОСОБА_4 , який прийняв участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, в судове засідання, призначене на 03 листопада 2020 року, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином та бажанням прийняти участь у її розгляді особисто не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача,дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у залитті апартаментів ОСОБА_2 , чим їй завдана їй майнову шкоду у сумі 362 940 грн., що підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи ОНДІСЕ №17-1841 від 17 липня 2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги про часткове відшкодування моральної шкоди у сумі 25 000 грн., суд першої інстанції взяв до уваги вимушені зміни у житті позивачки через пошкодження її майна і необхідність проведення ремонтних робіт та виходив із засад розумності і справедливості.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником нежилих приміщень (номер-апартаменти з кухнею) № НОМЕР_2 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 (т.1 а.с.12,23).

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належали приміщення (номер-апартаменти з кухнею) № НОМЕР_1 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , які у 2014 році були розділені на приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 79,9 кв.м., та АДРЕСА_5 , загальною площею 109,8 кв.м.

01 лютого 2013 року представниками ТОВ «Управдом» складено акт про залиття апартаментів АДРЕСА_1 із апартаментів № НОМЕР_1 , власником яких є ОСОБА_1 (т.1 а.с.19).

28 липня 2013 року представниками ТОВ «Управдом» складено акт про залиття апартаментів АДРЕСА_1 з апартаментів АДРЕСА_5 , власник ОСОБА_1 , причина затоплення не закритий кран в апартаментах №327 (т.1 а.с.16).

За договором дарування від 27 листопада 2014 року апартаменти АДРЕСА_2 , загальною площею 79,9 кв.м., ОСОБА_5 та ОСОБА_1 відчужили ОСОБА_6 , який зареєстрував своє право власності в той же день (т.1 а.с.51, 214-215).

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 серпня 2014 року приміщення №327А (номер-апартаменти з кухнею), що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 109,8 кв.м. належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 29/50 та ОСОБА_5 21/50 (т.1 а.с.203-204).

18 лютого 2016 року представниками ТОВ «Управдом» за участю позивачки складено акт про наслідки залиття апартаментів АДРЕСА_1 з апартаментів №327. Зазначено, що залиття апартаментів № НОМЕР_2 відбувається фактично на протязі 5 років, причина залиття: «постійна теча зі стелі апартаментів №327. Із змісту акту видно, що апартаменти № НОМЕР_1 не досліджувались, їх власник участі у складенні акту не приймав, його не підписував та його копію не отримував (т.1 а.с.17-18).

Висновком експерта №17-1841 від 17 липня 2018 року за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що згідно акту залиття від 18 лютого 2016 року причина залиття апартаментів №321 постійна течія зі стелі вище рощташованих номер-апартаментів № НОМЕР_1 . Причина виникнення течії у номер-апартаментах №327 в акті від 18 лютого 2016 року не вказана, тому визначити причину залиття об`єкта дослідження експерту не надається можливим. В результаті візуального обстеження апартаментів №321 були виявлені характерні сліди залиття в приміщеннях апартаментів та кухні та вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для усунення пошкоджень, спричинених залиттям приміщень номер-апартаментів з кухнею № НОМЕР_2 по Гагарінському плато, буд. 5/3 в м. Одесі, визначена відповідно до вимог ДСТУ, і складає 362 940,00 грн.

У висновку також зазначено, що доступ до обстеження апартаментів №327 експерту не наданий, тобто вони не досліджувалися (т.1а.с.85-103).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди за фактами залиття апартаментів 01 лютого та 28 липня 2013 року

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1,2ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Апеляційний суд вважає, шо актами від 01 лютого та 28 липня 2013 року про залиття апартаментів АДРЕСА_1 із апартаментів № НОМЕР_1 , власником яких є ОСОБА_1 , складеними представниками ТОВ «Управдом», доведена вина відповідача ОСОБА_7 у завданні матеріальної та моральної шкоди позивачці ОСОБА_2 .

Разом з тим, 25 січня 2018 року відповідач в особі представника за довіреністю ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з заявою про застосування строків позовної давності (т.1а.с.168-169).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Положеннями ч.4ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведене, у позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за фактами залиття квартири позивачки, які мали місце 01 лютого та 28 липня 2013 року, необхідно відмовити за спливом позовної давності.

Щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди за фактом залиття апартаментів

18 лютого 2016 року

Як вбачається зі змісту ст.ст.51,53,175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначити відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Встановлено, що у вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири (т.1а.с.4-7). В подальшому вона уточнила позовні вимоги, визначивши відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т.1а.с.33-35). Остаточно визначивши у жовтні 2017 року відповідачем лише ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просила стягнути з останнього 362 940 грн. матеріальної шкоди та моральну шкоду, яку вона оцінила в 50 000 грн.(т.1а.с.122-123).

На підставі заяви представника позивача від 21 червня 2018 року про залучення третьої особи ОСОБА_3 , суд першої інстанції залучив його до участі у справі у вказаному статусі та допитав в якості третьої особи (т.1а.с.213, т.2а.с.1-5).

Із змісту рішення суду першої інстанції видно, що суд вирішував позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заявлені виключно до відповідача ОСОБА_1 (т.2а.с.80-85).

Відповідно до ч.6ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені вище докази свідчать про те, що співвласниками апартаментів АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Власником апартаментів АДРЕСА_3 з 27 листопада 2014 року є ОСОБА_3 .

Із змісту акту від 18 лютого 2016 року, складеному представниками ТОВ «Управдом», видно, що залиття апартаментів АДРЕСА_1 відбулось з апартаментів №327, що апартаменти № НОМЕР_1 не досліджувались, їх власник участі у складенні акту не приймав, його не підписував та його копію не отримував.

Із висновку судової будівельно-технічної експертизи ОНДІСЕ №18-1841 від 17 липня 2017 року вбачається, що експерту не був наданий доступ до обстеження апартаментів №327, тобто предметом дослідження експерта апартаменти №327 А не були.

У справі відсутні будь-які належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які б встановлювали факт залиття квартири позивачки 18 лютого 2016 року саме з апартаментів АДРЕСА_3 , співвласником яких є відповідач ОСОБА_1 .

Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, у позовних вимогах ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_1 за фактом залиття ним її апартаментів 18 лютого 2016 року слід відмовити за недоведеністю.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18 квітня 2019 року постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_2 в повному обсязі у позові до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті залиття квартири.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Рязанцева Дмитра Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2019 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді: