Справа № 196/727/20
№ провадження 2/196/456/2020
30 жовтня 2020 року смт Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Гудим О.М.,
за участю секретаря - Шевченко Т.І.,
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту, що має юридичне значення,
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту, що має юридичне значення.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 14.01.2019 року), яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
В червні 2019 року, до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, він в телефонному режимі погодив з державним нотаріусом перелік документів, які йому потрібно надати разом із заявою про прийняття спадщини та попередньо узгодив дату прибуття до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області.
Проте, коли він прибув 05.07.2019 року з м. Дніпро до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з документами для написання заяви про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_2 , то йому повідомили, що нотаріус не зможе його прийняти, оскільки знаходиться у відпустці і рекомендували з`явитися в серпні, узгодивши дату прибуття з нотаріусом у телефонному режимі.
В серпні 2019 року він узгодив дату прибуття до нотаріуса на 30.08.2019 року та цього ж дня подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлої матері ОСОБА_2 , при цьому пропустивши шестимісячний строк для прийняття спадщини, який є незначним.
30 серпня 2019 року при зверненні до державного нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 йому було відмовлено в оформленні спадщини, у зв`язку із пропуском строків звернення з заявою про прийняття спадщини, а також у зв`язку з відсутністю необхідних документів для встановлення родинних відносин з померлою.
Вважає, що він як спадкоємець майна після померлої ОСОБА_2 , своєчасно не прийняв спадщину через те, що існували поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій.
Крім цього, в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 14.01.2019 року, зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла « ОСОБА_2 », тоді як згідно його свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.02.2019 року в графі мати зазначено « ОСОБА_2 ».
Також, в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 032583 від 28.01.2002 року власником земельної ділянки площею 8,390 га, яка розташована на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зазначена - « ОСОБА_2 ».
Отже, після смерті ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем за заповітом є він. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, або спадкоємців, які мають обов`язкову частку в спадщині немає.
Оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом він не має можливості отримати, а тому був вимушений звернутися до суду.
Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1217, 1222, 1223, 1270, 1272 ЦК України, прохає суд визначити йому додатковий строк достатній для прийняття спадщини та встановити той факт, що він є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області в підготовче засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають повністю.
Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В даному випадку у підготовчому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 14.01.2019 року), яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
В червні 2019 року, до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач в телефонному режимі погодив з державним нотаріусом перелік документів, які йому потрібно надати разом із заявою про прийняття спадщини та попередньо узгодив дату прибуття до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області.
Проте, коли позивач прибув 05.07.2019 року з м. Дніпро до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з документами для написання заяви про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_2 , то йому повідомили, що нотаріус не зможе його прийняти, оскільки знаходиться у відпустці і рекомендували з`явитися в серпні, узгодивши дату прибуття з нотаріусом у телефонному режимі.
В серпні 2019 року позивач узгодив дату прибуття до нотаріуса на 30.08.2019 року та цього ж дня подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлої матері ОСОБА_2 , при цьому пропустивши шестимісячний строк для прийняття спадщини, який є незначним.
30 серпня 2019 року при зверненні до державного нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 позивачу було відмовлено в оформленні спадщини, у зв`язку із пропуском строків звернення з заявою про прийняття спадщини, а також у зв`язку з відсутністю необхідних документів для встановлення родинних відносин з померлою.
На даний час заповіт не змінений та не скасований і позивач є єдиним спадкоємцем майна після померлої ОСОБА_2 за заповітом.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.
Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.
Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.
Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в цивільній справі №565/1145/17.
Таким чином, в даній справі позивач був обізнаний про наявність заповіту, вчинив дії, які, на його думку, були спрямовані на прийняття спадщини.
Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_2 спадкова справа була заведена 30.08.2020 року за заявою ОСОБА_1 (а.с.13), свідоцтва про право на спадщину не видавалось, що також підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.08.2020 року (а.с.12).
Водночас суд зазначає про те, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 08 липня 2019 року, а із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса 30 серпня 2019 року, тобто пропущений ним строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.
На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що у позивача були перешкоди для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та такі обставини є поважними.
Визначаючи тривалість додаткового строку суд враховує, що з аналізу положень ст.1270 та ч.3 ст.1272 ЦК, вбачається, що тримісячний строк для прийняття спадщини з дня набрання рішенням суду законної сили з урахуванням особливих умов реалізації цього права є необхідним та достатнім з точки зору добросовісності і розумності.
Крім цього, в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 14.01.2019 року, зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла « ОСОБА_2 », тоді як згідно свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 від 22.02.2019 року в графі мати зазначено « ОСОБА_2 ».
Також, в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 032583 від 28.01.2002 року власником земельної ділянки площею 8,390 га, яка розташована на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зазначена - « ОСОБА_2 ».
Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами.
Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Вказаний в заяві факт заявнику необхідно встановити з метою оформлення спадкових прав, іншим шляхом встановити його неможливо.
За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановити заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, згідно яких позивач ОСОБА_1 дійсно є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що вимога позивача про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1217, 1233, 1272 ЦК України, ст.ст.82, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити в повному обсязі.
Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю с.Прядивка Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , терміном три місяці, з дня вступу даного рішення в законну силу.
Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с.Прядивка Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дійсно є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 14.01.2019 року.
Судовий збір залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ