ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8261/19 Номер провадження 22-ц/814/1914/20Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави, ухвалене 27 травня 2020 року у складі судді Бугрія В.М.

по справі за позовом Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в інтересах недієздатної ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Високо-тополянський психоневрологічний інтернат, Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Носова Жанна Борисівна, ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради звернулось із вказаним позовом в інтересах недієздатної ОСОБА_3 та просило витребувати із незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що на обліку в управлінні перебуває ОСОБА_3 , яка рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2013 року визнана недієздатною та її опікуном призначено ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 13 травня 2014 року № 107, надано дозвіл опікуну ОСОБА_2 оформити документи для направлення до будинку-інтернату відповідного профілю недієздатну ОСОБА_3 . Зобов`язано опікуна ОСОБА_2 належним чином здійснювати опіку над майном недієздатної ОСОБА_3 , яка являється власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 . Заборонено опікуну ОСОБА_2 укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу, продажу або обміну частини квартири без дозволу органу опіки та піклування.

Вказувало, що ОСОБА_2 13 квітня 2016 року уклала договір міни щодо 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належала ОСОБА_3 , і 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та 1/2 частки земельної ділянки, що знаходиться за вказаною адресою і належали ОСОБА_2 .

У подальшому договір міни було визнано нікчемним, тому квартира має бути витребувана з незаконного володіння останнього її набувача, а саме ОСОБА_1 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 травня 2020 року позовні вимоги Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради задоволено.

Витребувано квартиру АДРЕСА_2 з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила третя особа ОСОБА_2 , просила скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, на обліку в управлінні перебуває ОСОБА_3 , яка рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2013 року визнана недієздатною та її опікуном призначено ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 13 травня 2014 року № 107, надано дозвіл опікуну ОСОБА_2 оформити документи для направлення до будинку-інтернату відповідного профілю недієздатну ОСОБА_3 . Зобов`язано опікуна ОСОБА_2 належним чином здійснювати опіку над майном недієздатної ОСОБА_3 , яка являється власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 . Заборонено опікуну ОСОБА_2 укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу, продажу або обміну частини квартири без дозволу органу опіки та піклування.

ОСОБА_2 13 квітня 2016 року уклала договір міни щодо 1/2 частини квартири, яка належала недієздатній ОСОБА_3 та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , обмінявши її на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та 1/2 частину земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 та належали ОСОБА_2 .

Таким чином, після укладення договору міни від 13 квітня 2016 року, ОСОБА_2 стала власником всієї квартири АДРЕСА_2 , та продала її відповідно до договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_4 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 червня 2018 року, яке набрало законної сили, договір міни від 13 квітня 2016 року було визнано нікчемним та зобов`язано приватного нотаріуса скасувати рішення про державну реєстрацію права власності по вищезазначеному договору.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2019 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 звільнено від повноважень опікуна.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 грудня 2019 року, яке набрало законної сили, призначено адміністрацію Високо-Тополянського психоневрологічного інтернату в особі директора Мержі С.М. опікуном над недійздатною ОСОБА_3 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий суд належним чином не встановив коло осіб, уповноважених на подання позову в інтересах недієздатної ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Таким чином, пред`являти позов в інтересах недієздатної особи має саме опікун.

Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради не було визначено опікуном недієздатної ОСОБА_3 , як до, так і після пред`явлення вказаного позову.

Відповідно до наказу № 28-П від 11 червня 2014 року ОСОБА_3 зараховано на усі види державного забезпечення з постійним місцем проживання на правах підопічної у Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад.

На час звернення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради до суду із вказаним позовом, а саме станом на 11 вересня 2019 року, недієздатній ОСОБА_3 не було призначено опікуна, а вона перебувала у Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті.

Таким чином, із позовом про захист прав підопічного мав право звернутися до суду саме Високо-Тополянський психоневрологічний інтернат, як заклад, в якому перебуває недієздатна особа.

З дня набрання законної сили рішенням суду про призначення адміністрації Високо-Тополянського психоневрологічного інтернату в особі директора ОСОБА_5 опікуном над недійздатною ОСОБА_3 , останній набув право звернення до суду із позовом про захист прав підопічної у якості опікуна.

Більше того, не маючи правових підстав для представництва в суді недієздатної ОСОБА_3 , Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради фактично звернулось до суду також і в інтересах ОСОБА_2 , оскільки заявили від її імені вимоги про витребування квартири, що прямо впливають на її права та інтереси.

При цьому, дієздатна ОСОБА_2 не уповноважувала Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради на представництво її інтересів у суді.

Зазначені обставини залишилися поза увагою місцевого суду, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення про задоволення позовних вимог Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судові витрати ОСОБА_2 підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 травня 2020 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в інтересах недієздатної ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння- відмовити.

Судові витрати ОСОБА_2 у розмірі 1 152,60 грн. компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін