Номер провадження 2/225/1019/2020
Єдиний унікальний номер судової справи225/6038/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2020 р. м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Скиба М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Савченко О.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва -,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДП «Торецьквугілля», в якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завдану умовами праці на виробництві, що спричинили професійне захворювання у розмірі 33000 гривень.

Провадження у справі відкрито 21.10.2020 р.

В обґрунтування позову позивач зазначає наступне.

ОСОБА_1 з 13.09.2004 року працював на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» на підземній роботі. 06.08.2020 року був звільнений за станом здоров`я на підставі ст. 40 п.2 КЗпП України та у зв`язку з виходом на пенсію за інвалідністю. За час роботи на шахті він одержав профзахворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; вібраційна хвороба ІІ ст., хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху. Факт отримання зазначених захворювань підтверджений медичним висновком Клінікою професійних захворювань «Інститутом медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної Академії медичних наук України» №20/392 від 23.06.2020 р. За результатами проведеного Обласним центром медико-соціальної експертизи МСЕК м.Краматорськ огляду ОСОБА_1 було встановлено 65% втрати працездатності безстроково за сукупністю профзахворювань та ІІІ групу інвалідності безстроково. Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 27.07.2020 року встановлено, що причиною та обставинами профзахворювання є робота протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів. Після отримання інвалідності по профзахворюванню він відчуває моральні страждання які полягають у порушенні його ритму і укладу життя. Відчуває себе неповноцінною людиною через підвищену нервозність, з`явилось почуття страху за життя та здоров`я, яке з кожним днем погіршується.

Просить стягнути з відповідача на свою користь 33000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлений розмір відшкодування моральної шкоди у 33000,00 грн. значно завищений і ДП «Торецьквугілля» не згодне з такою сумою у відшкодування моральної шкоди. Крім того, стягнення таких великих сум може стати прецедентом для інших спорів про відшкодування моральної шкоди, що негативно вплине на фінансове становище Державного підприємства «Торецьквугілля», яке забезпечує роботою близько трьох тисяч робітників міста Торецьк і зможе привести до його закриття. Аналізуючи практику стягнення моральної шкоди завданої умовами виробництва, виходячи із принципів розумності та справедливості, по Відокремленому підрозділу «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» за останні 2 роки, а також рішення суду, як и приймалися і в 2019 році - суми відшкодування моральної шкоди розраховувались виходячи з розміру 300 грн. за один відсоток втрати працездатності і застосовувалась дана практика до доведеної моральної шкоди, за умови стійкої втрати працездатності. На думку відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я повинні бути задоволені частково у розмірі 19500,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13.09.2004 року працював на підприємстві відповідача ВП «Шахта Центральна» в якості забійника 6 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, 06.08.2020 року був звільнений за ст. 40 п.2 КЗпП України за станом здоров`я та у зв`язку з виходом на пенсію за інваолідністю, що підтверджується копією трудової книжки позивача. (а.с. 4-5)

За час роботи на шахті позивач одержав професійне захворювання - хронічна попереково-крижова радикулопатія праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; вібраційна хвороба ІІ ст., хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху, що підтверджується медичним висновком №20/392 від 23.06.2020 року Клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицина праці імені Кундієва Ю.І. Національної Академії медичних наук України». (а.с. 7)

У відповідності до акту №б/н від 27.07.2020 року встановлено, що причиною та обставинами профзахворювання, яке виявлено у ОСОБА_1 , є робота протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів. (а.с. 8-10)

Згідно довідки серії 12ААА №090691 від 06.08.2020 року, виданої Обласною профпатологічною медико-соціальною комісією м.Краматорськ позивачу встановлено 65% втрати працездатності за сукупністю профзахворювань з 03.08.2020 року та ІІІ групу інвалідності, безстроково. (а.с. 6)

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08.10.2008 року обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події.

Таким чином, саме на підприємство покладено обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди.

Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що саме через небезпечні умови праці позивач отримав професійне захворювання.

Сукупність проаналізованих та досліджених судом доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоров`я на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного стану життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я ОСОБА_1 і отримання ним професійного захворювання та інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов`язків у шкідливих умовах, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №3, відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Виходячи із засад розумності, справедливості, характеру і тривалості моральних страждань позивача та стану його здоров`я, ступеню вини відповідача, суд доходить висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає одноразовому стягненню з відповідача, дорівнює 33000,00 грн.

Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до п.2 ч.1ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вказані положення Закону, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263, 264,265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Торецькугілля» (місцезнаходження: м. Торецьк, вул. Дружби, 19, ) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва задовольнити повністю.

Стягнути з державного підприємства «Торецьквугілля» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди, пов`язаної із стійкою втратою професійної працездатності по профзахворюванню, отриманого у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 33000 (тридцять три тисячі) грн.

Стягнути з державного підприємства «Торецьквугілля» в доход держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: М.М. Скиба