Провадження № 2/243/526/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

при секретарі Нікіфорової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, згідно заяви від 18.03.2014 року, отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів відповідач не виконує та станом на 19.08.2019 року має заборгованість у сумі 835956,69 грн., з яких: 14997,96 грн. - заборгованість за кредитом, 815658,73 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5300 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Просили стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту та відсотки за користування кредитом за період з 18.03.2014 року по 02.05.2017 року в сумі 124195,72 грн. та судові витрати.

31.01.2020 року до суду від представника відповідача - адвоката Дьяченко О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що відповідач ОСОБА_1 заяву № б/н від 18.03.2014 року не підписувала, кредитну картку не отримувала, грошові кошти АТ КБ «ПриватБанк» в банкоматах не знімала та не використовувала ніяких кредитних/карткових карток Позивача при розрахунках. У зв`язку чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати (а.с.92-93).

18.02.2020 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому останній наполягав на тому, що 18.03.2014 року ОСОБА_1 отримала вищевказаний кредит у розмірі 15000 грн. та Банком наданий достатній обсяг доказів, які підтверджують цей факт, а саме: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; виписка по рахунку. Відповідач здійснював погашення кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, що підтверджує наміри відповідача про злісне ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідач не надав суду жодного доказу важкого фінансового становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту. У зв`язку з чим вважає, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі (а.с.109-115).

В судовому засіданні представник позивача Смирнов А.І. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у відповіді на відзив. На клопотання представника позивача щодо надання для огляду в судовому засіданні оригіналу заяві від 18.03.2014 року, повідомив, що кредитна справа зберігалася у м. Донецьку, яке на цей час є тимчасово окупованим. Вважав, що факт отримання відповідачкою кредиту підтверджується скріншотами фотографії клієнта з продуктом і картою, документів, наданих відповідачкою під час оформлення кредиту.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Дьяченко О.В. позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, заявив клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, що беруть участь по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Отже інформація, яка повинна бути надана до моменту укладання договору однією із сторін є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обов`язковість її оприлюднення прямо передбачена Законом.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме, факту укладення між сторонами договору про надання банківських послуг, позивач надав суду копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої ОСОБА_1 18 березня 2014 року, підписавши цю анкету-заяву, дала згоду з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг (а.с.15).

Згідно розділу 2.1.1 "Кредитні карти" Умов та Правил надання банківських послуг, які затверджені наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-258 (далі Умови), які позивачем долучено до позовної заяви та які відповідно до частини 1 ст. 634 ЦК України є формуляром договору приєднання, для надання послуг Банк видає Клієнту Карту, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Заяві, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг (п. 2.1.1.2.1) (а.с.18-64).

Проте, відповідач факт підписання нею анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18 березня 2014 року заперечує, тобто не визнає факт укладення та наявності між нею та банком договору про надання банківських послуг. Представник відповідача посилається на те, що відповідач щодо отримання в кредит грошових коштів до ПриватБанку не зверталась, кредитних карток не отримувала, а отже, ніяких кредитних правовідносин між банком та відповідачем не існує.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В порушення частини 5 ст. 95 ЦПК України на копії анкети-заяви, яка містить підпис, який виконаний від імені ОСОБА_1 , не зазначено про наявність у позивача оригіналу цього письмового доказу. Копія має лише печатку.

З метою доведеності своїх заперечень щодо підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, представником відповідача було заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи (а.с.107-108).

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2020 року клопотання представника відповідача було задоволено та призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені питання: Чи виконаний підпис від Імені ОСОБА_1 , який міститься в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку б/н від 18.03.2014 року?

Проведення експертизи було доручено експертам Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.137-138).

13 липня 2020 року до суду надійшло клопотання експерта № 5298-5299 від 07.07.2020 року про надання додаткових матеріалів необхідних для надання висновку, зокрема, оригіналу досліджуваного документу "Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку б/н від 18.03.2014 року». В клопотанні міститься застереження про те, що при відсутності оригіналів досліджуваних документів проведення експертизи буде неможливим й експерт повинен буде повернути матеріали без виконання (а.с.141-143).

На виконання ухвали суду позивач повідомив про неможливість надати для проведення експертизи оригінал витребуваного документу - Анкети-заяви від 18.03.2014 року, підписаної від імені ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю доступу до архіву АТ КБ ПриватБанк, розташованого у місті Донецьк (а.с.122).

17 вересня 2020 року до суду надійшло повідомлення судового експерта Луганського відділення Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз № 4877-4878 від 04.09.2020 року про неможливість надання висновку, оскільки за клопотанням експерта не надано в тому числі і оригінал досліджуваного документу "Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку б/н від 18.03.2014 року» (а.с.150-151).

Отже, позивачем не надано оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 18 березня 2020 року для проведення судової почеркознавчої експертизи, без наявності якого проведення експертизи є неможливим, та взагалі не доведена наявність у нього оригіналу такої Анкети-заяви.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Посилання позивача на те, що оригінал Анкети-заяви начебто знаходиться у місті Донецьку в архіві АТ КБ ПриватБанк, доступ до якого відсутній через проведення антитерористичної операції, не спростовують висновків суду.

Закон України від 12.08.2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" не містить будь-яких особливостей чи виключень щодо доказування та надання доказів, основних засад (принципів) цивільного судочинства, зокрема, змагальності сторін, диспозитивності.

Відповідно до частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Будь-яких інших доказів, ніж копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 18.03.2020 року, які підтверджують факт укладення договору про надання банківських послуг між Приватбанком та відповідачем ОСОБА_1 , зокрема, доказів видачі саме відповідачу ОСОБА_1 кредитної картки, позивачем суду також не надано.

На обґрунтування вказаного висновку суд зазначає, що фотографія, на яку посилається представник позивача, не надає можливості встановити дату та місто фотозйомки та номер картки, яку тримає у руках позивачка. Інші докази, на які посилається представник позивача, як на обґрунтування позовних вимог, (довідки з міста роботи, витяги з рахунків) також не приймаються судом до уваги через їх неналежність, оскільки вони фактично є фотографіями з монітора комп`ютера (скріншотами) та такими, що виготовлені безпосередньо банком.

За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача.

Надані позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не є доказами, які підтверджують факт укладення між сторонами у цій справі договору про надання банківських послуг та відповідно виникнення у відповідача зобов`язань за цим договором.

Відповідно до частини 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позивачем не спростовано, що підпис в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18 березня 2014 року ОСОБА_1 не належить, та не доведено факт підписання відповідачем ОСОБА_1 вказаної анкети-заяви, а тому, не можна казати про укладення між позивачем та відповідачем договору приєднання, як це передбачено п. 2.1.1.2 Умов та Правил надання банківських послуг.

За наведених обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви відсутні.

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді сторонами не надані.

Керуючись ст. ст. 5, 7, 10, 12 , 13, 81, 141, 211, 213, 246, 247, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 530, 553, 554, 610-625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості, - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 09 листопада 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Д.В. Воронков