Провадження №2/760/4492/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюта Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення.

Свої вимоги мотивував тим, що 24 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0050/0907/71-173 з подальшими змінами і доповненнями.

За умовами кредитного договору АКБ «ТАС-Комерцбанк» надало ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 100000,00 дол. США, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

З метою забезпечення виконання кредитного договору 24 вересня 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір № 0050/0907/71-173-Z-125.

Предметом іпотеки за іпотечним договором є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 41,40 кв.м, житловою площею 21,70 кв.м.

28 листопада 2012 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклали договір факторингу, відповідно до умов якого банк передав (відступив) фактору за кредитними та забезпечувальними договорами право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків.

28 листопада 2012 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) уклали договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт передав (відступив) фактору за кредитними та забезпечувальними договорами право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків. Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статус нового кредитора.

Позивач зазначив, що ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання в частині обов`язку з повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої на 24 травня 2015 року становив: 88968,53 дол. США (1839 764,84 грн.) - заборгованість за кредитом; 69170,17 дол. США (1430357,98 грн.) - заборгованість за процентами; 51894,85 дол. США (1073124,63 грн.) - заборгованість за пенею за останні 12 місяців.

Зважаючи на те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 41,40 кв.м, житловою площею 21,70 кв.м, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24 вересня 2007 року №0050/0907/71-173, яка на 24 травня 2015 року становила 4343247,44 грн., шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності; виселити без надання іншого житла ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 ; відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1 , та виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської у м. Києві районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення - задоволено повністю.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 41,40 кв.м., житловою площею 21,70 кв.м. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Незалежності, 14) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0050/0907/71-173 від 24 вересня 2007 року, яка станом на 24 травня 2015 року складає 4343247,44 грн. (чотири мільйона триста сорок три тисячі двісті сорок сім гривень 44 копійки) шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

Виселено без надання іншого житла ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 .

Відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VІІ від 03 червня 2014 року.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір у розмірі 3654 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.11.2017 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 змінено, викладено абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором №0050/0907/71-173 від 24.09.2007 року, яка станом на 24.05.2015 року складає 4343247,44 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 88968 доларів США 53 центи, що за курсом НБУ еквівалентно 1839764,84 грн., заборгованості по відсотках 69170 доларів США 17 центів, що за курсом НБУ еквівалентно 1430357,98 грн., пені в розмірі 1073124,63 грн. звернути стягнення на підставі іпотечного договору №0050/0907/71-173-Z-125 від 24.09.2007 року на нерухоме майно - предмет іпотеки, яке належить на праві власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 41,40 кв.м., житловою площею 21,70 кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 606203,00 грн., що за курсом гривні до долара США, встановлений НБУ на час укладання договору іпотеки 24.09.2007 року еквівалентно 120000 доларам США.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 29.01.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.11.2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

24.09.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у позові.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву в якому ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що заборгованість є значно завищено, банком неправомірно була нарахована неустойка.

Позивач не надав детальний розпис наявної заборгованості за тілом кредиту та не зазначив, яким чином ця заборгованість була розрахована, за якою формулою нараховувались відсотки, а пеня та штрафні санкції взагалі незаконно нараховані і є такими, що свідчать про те, що його намагаються двічі притягнути до цивільно-правової відповідальності.

Також зазначив, що у спірній квартирі, на яку позивач просить звернути стягнення, проживає його донька, яка має право на житло. Відчуження нерухомого майна та виселення з житлового приміщення, яке є для відповідачів гарантом та місце проживання призведе до негативних наслідків, оскільки іншого житла відповідачі не мають.

З урахуванням викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Крім того, зазначив, що позивачем пропущений строк звернення до суду з вказаним позовом.

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі її представника, при ухваленні рішення просила врахувати інтереси малолітньої ОСОБА_3 , 2009 р.н. та відмовити у задоволенні позову.

Врахувавши заяву позивача, відзив та заяви відповідачів, третьої особи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

При новому розгляді справи встановлено наступне.

Встановлено, що 24 вересня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0050/0907/71-173, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 100000,00 дол. США на строк з 24 вересня 2007 року до 24 вересня 2026 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладенні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладення додаткового правочину у випадку і порядку, встановленому підпунктом 6.1.2 цього договору.

Відповідно до підпункту 6.1.2 кредитного договору сторони досягли згоди вважати факт настання таких обставин істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при визначенні розміру процентної ставки при укладенні цього договору: зміна економічних умов та вартості ресурсів на ринку позикового капіталу; або неподання позичальником до банку у строки і у порядку, що визначені підпунктами 5.1.8, 5.1.12 цього договору, документів, що підтверджують укладання у встановлений строк відповідного договору страхування.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 24 вересня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 0050/0907/71-173-Z-125, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В.

Згідно з пунктом 2 іпотечного договору іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно, квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат, загальною площею 41,40 кв.м, житловою площею 21,70 кв.м.

Відповідно до пункту 5 іпотечного договору за згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 606303,00 грн, що за курсом гривні до долара США, встановленого Національним банком України на дату укладення цього договору еквівалентно 120060,00 дол. США.

Пунктом 11 іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов`язання повністю або частково, у тому числі, якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням за цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним).

Згідно з пунктом 12 іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

04 листопада 2009 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору від 24 вересня 2007 року № 0050/0907/71-173, відповідно до умов якого кредитний договір від 24 вересня 2007 року № 0050/0907/71-173 викладено в новій редакції.

16 лютого 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору від 24 вересня 2007 року № 0050/0907/71-173, відповідно до умов якої сторони домовилися викласти пункт 1.3 кредитного договору на такій редакції: «1.3. З дати підписання цієї Додаткової угоди до Договору Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 (дванадцять цілих й п`ять десятих) % річних. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладенні цього Договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладення додаткового правочину до цього договору, у випадку і в порядку, встановленому п. 6.1, п. 8.4 цього Договору».

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу №15, відповідно до умов якого банк передав (відступив) фактору за кредитними та забезпечувальними договорами право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) укладено договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт передав (відступив) фактору за кредитними договорами право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено нотаріально посвідчений договір про передачу прав, за умовами якого новий іпотекодержатель ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало право вимоги за іпотечними договорами, у тому числі і за іпотечним договором від 24 вересня 2007 року № 0050/0907/71-173-Z-125, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 .

На підтвердження оплати загальної суми прав вимоги позивач надав довідку Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», який є правонаступником ПАТ «Сведбанк», відповідно до якої 28 листопада 2012 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» здійснило розрахунок з ПАТ «Сведбанк» у повному обсязі та в порядку, встановленому умовами договору факторингу від 28 листопада 2012 року № 15, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Здійснення розрахунків у повному обсязі між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» відповідно до договору факторингу від 28 листопада 2012 року підтверджено повідомленням ТОВ «ФК «Вектор Плюс» від 02 жовтня 2013 року № 448.

Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання, проте відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 24 травня 2015 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку наданого позивачем становить 4343247,44 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 88968,53 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24 травня 2015 року еквівалентно 1839764, 84 грн; заборгованості за відсотками - 69170,17 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24 травня 2015 року еквівалентно 1430357, 98 грн; пені - 1073124, 63 грн.

Пеня нарахована відповідно до пункту 8.1 кредитного договору за останні 12 місяців до звернення до суду з позовом.

На підставі довідки за формою № 3 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурного підрозділу Центру обслуговування споживачів від 04 квітня 2014 року № 1 встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована малолітня ОСОБА_3 з 10 лютого 2009 року. Тобто дитина відповідачів зареєстрована в квартирі, що є предметом іпотеки, після укладення іпотечного договору від 24 вересня 2007 року.

Відповідач вважає, що між ним та ТОВ «Кредитні ініціативи» не має жодних кредитних правовідносин, договорів з даним Товариством він не укладав, а отже позивач не має право на звернення до суду з даним позовом, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (стаття 1078 ЦК України).

Слід зазначити, що договір факторингу між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» від 28 листопада 2012 року є укладеним і виконаним, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» здійснило розрахунок з ПАТ «Сведбанк», а ТОВ «Кредитні ініціативи» - з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» за придбані права вимоги, у тому числі і за спірним кредитним договором.

Зазначений договір не оспорений у судовому порядку та не визнаний недійсним.

Таким чином, усі права первісного кредитора за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № 0050/0907/71-173 перейшли до ТОВ «Кредитні ініціативи».

Зважаючи на наведене, доводи про те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не набуло права вимоги за кредитним договором, є необґрунтованими, спростовуються дослідженими доказами у справі.

При цьому, суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 не заперечує, що між ним та АКБ «ТАС-Комерцбанк» виникли правовідносини за кредитним договором від 24 вересня 2007 року № 0050/0907/71-173.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 24 травня 2015 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 4343247,44 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 88 968, 53 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24 травня 2015 року еквівалентно 1 839 764, 84 грн; заборгованості за відсотками - 69170,17 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24 травня 2015 року еквівалентно 1430357,98 грн; пені - 1 073 124, 63 грн., в рахунок якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру №33, загальною площею 41,40 кв.м., житловою площею 21,70 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1 .

Заперечуючи проти розміру заборгованості за основним зобов`язанням, відповідач ОСОБА_1 зазначив, що кредитор втратив право нараховувати відсотки та пеню у зв`язку з наявністю рішення суду про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором.

Проте, таке право припиняється не в силу ухвалення судового рішення, а у зв`язку з пред`явленням кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за договором кредиту у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Верховний Суд скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанції у даній справі зазначив, що задовольняючи позовні вимоги, суди, не дослідивши питання правомірності нарахування відсотків та пені за кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості, за яким позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, дійшли передчасних висновків щодо дійсного розміру заборгованості за основним зобов`язанням.

Суд при новому розгляді справи щодо оцінки правомірності зміни кредитором процентної ставки в односторонньому порядку зазначає наступне.

Відповідно до загального правила частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною третьою статті 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Пунктом 1.3 кредитного договору встановлено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладення додаткового правочину до цього договору, у випадку і порядку, встановленому підпунктом 6.1.2 цього договору.

Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору у редакції, викладеній відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору від 24 вересня 2007 року № 0050/0907/71-173, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12, 5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладення додаткового правочину до цього договору, у випадку і порядку, встановленому пунктом 8.4 цього договору.

У пункті 1.3 кредитного договору у редакції, викладеній відповідно до додаткової угоди № 2 до кредитного договору від 24 вересня 2007 року

№ 0050/0907/71-173, встановлено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12, 5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладення додаткового правочину до цього договору, у випадку і порядку, встановленому пунктами 6.1, 8.4 цього договору.

Відповідно до пункту 6.1 кредитного договору у редакції, викладеній відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору від 24 вересня 2007 року № 0050/0907/71-173, у випадку зміни економічних умов та вартості ресурсів на ринку позикового капіталу або зміни діючого законодавства, внесення змін до нормативних актів НБУ, зміни кредитної політики НБУ, зміни облікової ставки НБУ, сторони домовились про можливість зміни умов цього договору. Про необхідність зміни розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника у письмовій формі шляхом направлення листа з повідомленням про вручення. У випадку згоди позичальник повинен протягом 15-ти банківських днів укласти договір про внесення змін та доповнень до цього договору щодо зміни розміру процентної ставки за цим договором та, при необхідності, додаткові договори до договорів забезпечення. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного п`ятнадцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні листа з повідомленням про вручення, або дата, зазначена в повідомленні, яке отримане позичальником особисто у банку. У випадку, якщо договір про внесення змін та доповнень до цього договору щодо зміни процентної ставки не буде укладено протягом терміну, зазначеного в абзаці 3 цього пункту цього договору, сторони домовились про зміну строку виконання позичальником своїх зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування ним, штрафних санкцій, комісій та інших платежів за цим договором. В цьому разі строк виконання позичальником своїх зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування ним, штрафних санкцій, комісій та інших платежів за цим договором за взаємною згодою сторін, вважається таким, що настав, та заборгованість вважається простроченою на наступний банківський день за днем, коли закінчився строк, протягом якого необхідно було укласти договір про внесення змін та доповнень до цього договору. У випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування ним, штрафних санкцій, комісій та інших платежів за цим договором у строки, встановлені сторонами цим абзацом пункту 6.1 цього договору, банк має право вимагати виконання таких зобов`язань у порядку, передбаченому пунктами 9.2, 9.3 цього договору.

За правилом пункту 8.4 кредитного договору у редакції, викладеній відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору від 24 вересня 2007 року № 0050/0907/71-173, сторони, за взаємною згодою, домовились без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору, у випадку невиконання зобов`язань, що передбачені пунктами 5.6, 5.7, а також порушення строків подання документів про реєстрацію прав власності на об`єкт нерухомості та порушення строків передачі в іпотеку об`єкта нерухомості, передбачених розділом 2 цього договору (якщо такі строки встановлено договором) встановити порядок змін умов цього договору з відповідною зміною відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

Згідно з підпунктом 8.4.1 кредитного договору у редакції, викладеній відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору від 24 вересня 2007 року № 0050/0907/71-173, відсоткова ставка підвищується на 1 % за кожен факт такого порушення, від рівня поточної ставки на дату порушення зобов`язання позичальника. Відсоткова ставка підвищується з дня, наступного за днем порушення строків виконання зобов`язання, передбаченого пунктами 5.6, 5.7, а також порушення строків подання документів про реєстрацію прав власності на об`єкт нерухомості та порушення строків передачі в іпотеку об`єкта нерухомості, передбачених розділом 2 цього договору (якщо такі строки встановлено договором). У випадку якщо такий день припадає на небанківський, то відсоткова ставка збільшується з першого наступного банківського дня, без укладення додаткової угоди.

Відповідно до підпункту 8.4.2 кредитного договору у редакції, викладеній відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору від 24 вересня 2007 року № 0050/0907/71-173, зменшення відсоткової ставки відбувається шляхом укладення додаткової угоди, після виконання зобов`язання позичальника, з дати підписання додаткової угоди. При цьому зменшення відсоткової ставки відбувається в тому ж розмірі, на який відсоткова ставка була підвищена згідно з підпунктом 8.4.1.

При цьому, у пункті 8.7 кредитного договору у редакції, викладеній відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору від 24 вересня 2007 року № 0050/0907/71-173, сторони, за взаємною згодою, домовились без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору, у випадку невиконання зобов`язань, що передбачені підпунктом 5.7.1 договору, встановити наступний порядок змін умов цього договору з відповідною зміною відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Відсоткова ставка підвищується на 2 % від рівня поточної ставки на дату порушення зобов`язання позичальника. Відсоткова ставка підвищується з дня, наступного за днем порушення строків, виконання зобов`язання, передбаченого підпунктом 5.7.1 договору. У випадку якщо такий день припадає на небанківський, то відсоткова ставка збільшується з першого наступного банківського дня, без укладення додаткової угоди. Зменшення відсоткової ставки відбувається шляхом укладання додаткової угоди до цього договору, після виконання зобов`язання позичальника, з дати підписання додаткової угоди. При цьому, зменшення відсоткової ставки відбувається в тому розмірі, на який відсоткова ставка була підвищена згідно з пунктом 8.7 цього договору.

Отже, умовами кредитного договору передбачені різні підстави та порядок зміни відсоткової ставки (як збільшення, так і зменшення).

При цьому позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» після скасування рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.11.2017 року не надано детального розрахунку заборгованості із зазначенням за яких умов кредитного договору змінювалася відсоткова ставка у кредитних правовідносинах, з якої дати відбулось збільшення та зменшення відсоткової ставки тощо.

За таких обставин суд позбавлений можливості встановити, у зв`язку з якими порушеннями кредитор змінював відсоткову ставку та чи дотримався він процедур, передбачених кредитним договором, відповідно до яких змінюється відсоткова ставка, що має наслідком у разі недотримання визначеної сторонами процедури нечинність таких змін.

Також, суд позбавлений можливості встановити чи було підвищення відсоткової ставки у зв`язку з порушенням умов кредитного договору позичальником, чи у зв`язку зі зміною економічних умов, чи призвело таке підвищення відсоткової ставки до дострокового виконання основного зобов`язання за кредитним договором тощо.

При цьому слід зазначити, що відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2315цс16, підстав відступити від якого Верховним Судом не встановлено та який визнається обов`язковим у цій справі, визначено за яких умов зміна відсоткової ставки вважається чинною. Зокрема, у разі підвищення банком відсоткової ставки з`ясуванню підлягають дотримання визначеної договором процедури підвищення відсоткової ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

На підставі вищевкладеного суд позбавлений можливості дослідити правову природу зміни відсоткової ставки у спірних правовідносинах, чи відбулись такі зміни правомірно, із дотриманням процедури, визначеної умовами кредитного договору, що впливає на визначення загального розміру заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки у справі.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, суд зобов`язаний з`ясовувати дійсний розмір заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якого банк просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а тому відсутність правильних та обґрунтованих висновків про дійсний розмір заборгованості за основним зобов`язанням виключає можливість задоволення позову.

Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів, а також не надано детального розрахунку розміру заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з існуванням боргу за кредитним договором у повному обсязі.

Що стосується заперечень відповідачів про визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, щодо необхідності направлення вимоги про добровільне виселення та правових підстав виселення відповідачів, щодо відстрочення виконання рішення в частині виселення, щодо правових підстав для зміни строку виконання кредитного зобов`язання то суд вважає за доцільне не надавати оцінку вказаним доводам, оскільки цим обставинам надана оцінка, яка викладена Верховним Судом у постанові від 29.01.2020 року справа №760/11516/15-ц (провадження №61-9151св18) за результатами перегляду рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.11.2017 року у даній справі.

Керуючись статтями 207, 526, 530, 549, 610, 633, 634, 638, 1054 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273, ч. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: