Справа № 336/1917/19
Пр. № 2/336/236/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бабенко Г.О. - про зупинення провадження в справі,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором доручення.

В судовому засіданні представник позивача заявила клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки в частині покупця недійсним, визнання права власності на земельну ділянку та нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки предметом розгляду тієї справи є вимоги про визнання права власності на нерухоме майно, про стягнення коштів на будівництво якого заявлено в цьому позові.

Задоволення вказаного позову позбавить процесуального сенсу існування цієї справи, тому провадження в справі, що розглядається Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, підлягає зупиненню.

Відповідач проти задоволення клопотання заперечує, пославшись на те, що справи не є взаємопов`язаними, так як вимоги по ним, хоча й стосуються одного й того самого нерухомого майна, проте за змістом є різними: якщо в цьому позові порушено питання про стягнення грошових коштів, витрачених позивачем на будівництво спірного будинку, і не оспорюється право власності на нього відповідача, то в позові, що поданий до Вільнянського районного суду Запорізької області позивач вимагає визнання за ним права власності на цей булдинок.

Таким чином, заявиив відповідач, процесуальних передумов для зупинення провадження в справі немає, між тим інтереси розгляду справи в розумні строки потребують її вирішення.

Вислухавши думку учасників справи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, кримінального чи адміністративного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

При цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як випливає з позову, що розглядається Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, позивач вимагає стягнення з відповідача на свою користь грошових коштів, що витрачені в зв"язку з виконанням договору доручення, за яким він уповноважений здійснити від імені та за рахунок відповідача юридичні дії, пов`язані з будівництвом житлового будинку. В позові ж, що розглядається Вільнянським районним судом Запорізької області, порушено вимогу про визнання права власності на вказаний будинок.

Вичерпний перелік підстав для обов`язкового зупинення провадження в справі встановлений статтею 251 ЦПК України і ній зазначено як підставу для такого зупинення об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, кримінального чи адміністративного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

З наведеної норми цивільного процесуального законодавства витікає, що лише об`єктивно існуюча неможливість розгляду справи до розгляду іншої може зумовити зупинення судового розгляду.

Між тим справи, про які йдеться мова в клопотанні, не є такими, чий розгляд може вплинути на розгляд іншої справи, між ними не існує прямого матеріально-правового зв`язку, а їх одночасне існування зумовлено процесуальним бажанням позивача отримати судовий захист в один з двох обраних ним способів захисту цивільного права.

Як випливає із змісту постанови Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Заявлені в позовах вимоги грунтуються на різних правовідносинах; право вибору способу захисту порушеного права є прерогативою позивача, який, як зазначено, застосував як один, так і другий означені способи, тому таке волевиявлення позивача не може бути перешкодою для суду у продовженні судового розгляду.

За вказаних обставин у суду немає перешкод у встановленні фактів, які є предметом судового розгляду, та перевірці їх наданими доказами, а існування однієї чи обох справ, жодних перешкод для одночасного розгляду яких не вбачає суд, є втіленням волевиявлення позивача.

Отже суд, який у своїй діяльності підпорядковується лише закону, не вбачає законних підстав для постановлення рішення про зупинення провадження в справі з означеної підстави, що має наслідком відмову у задоволення клопотання позивача.

Керуючись ст. ст. 251, 253, 273, 352-354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про зупинення провадження в справі залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Щаслива