ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1091/19 Номер провадження 22-ц/814/2502/20Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

04 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Бондаревської С.М., перевіривши відповідність нормам цивільного процесуального кодексу України апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд», Департаменту з питань реєстрації про визнання майнових прав на об`єкт будівництва, про визнання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру частково недійним, визнання незаконним припинення договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, зобов`язання вчинити певні дії, визнання права власності на майнові права, уточнену позовну заяву про визнання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру частково недійсним, визнання незаконним припинення договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним та встановлення факту нумерації квартири, визнання права власності на майнові права відповідно до положення Закону України «Про захист прав споживачів» про визнання майнових прав на об`єкт будівництва, про визнання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру частково недійсним, визнання незаконним припинення договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, зобов`язання вчинити певні дії, визнання права власності на майнові права, уточнену позовну заяву про визнання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру частково недійсним, визнання незаконним припинення договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним та встановлення факту нумерації квартири, визнання права власності на майнові права відповідно до положення Закону України «Про захист прав споживачів»,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Скасовано арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений на підставі ухвали Київського районного суду м. Полтави від 12 червня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 6 915 грн. 60 коп.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, подавши 22 жовтня 2020 року апеляційну скаргу до суду першої інстанції.

Разом з тим, подана апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, оскільки заявником не надано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Посилання заявника на Закон України «Про захист прав споживачів», як підставу її звільнення від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції не бере до уваги з огляду на наступне.

Так, виходячи з позовних вимог ОСОБА_1 , предметом даного спору є визнання майнових прав на об`єкт будівництва.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика з розгляду цивільних прав споживачів (2009-2012 рр.)», всі договори громадян із організаціями, що залучають грошові кошти для будівництва житла (підряду, дольової участі у будівництві, спільної діяльності, купівлі-продажу з розстроченням платежу, відступлення права вимоги, інвестування у нерухомість та управління майном тощо) мають практично однакові предмет договору й умови у них: замовлення на будівництво житла для власних потреб.

Проаналізувавши суперечливу практику щодо поширення на відносини за такими договорами Закону про захист прав споживачів, Верховний Суд України прийшов до висновку, що правовідносини між будівельною компанією (виробник) й фізичною особою (споживач, замовник) це угода про послугу, якою є будівництво житла. За характером ці правовідносини подібні до будівельного підряду (ст. 875 ЦК України). В результаті Верховний Суд України підтримав позицію тих судів, які вважали, що Закон про захист прав споживачів регулює правовідносини між будівельною компанією й громадянами щодо будівництва житла для власних потреб. Разом із тим, Верховний Суд України наголосив на тому, що Закон про захист прав споживачів застосовується до вказаних правовідносин лише в частині, не врегульованій спеціальними законами (зокрема, Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19 червня 2003 року №978-IV).

Отже, оскільки у даній справі позивач звернулася до суду з вимогами про визнання майнових прав на об`єкт будівництва, та вказані правовідносини врегульовані спеціальнимзаконом, - вона не звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

За нормами підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду складає 150 % ставки, що підлягала сплаті при подачі позовної заяви.

За подання позовної заяви позивачем було сплачено за майнову вимогу судовий збір у розмірі 5 832 грн. /т. 1 а. с. 1/ та рішенням суду першої інстанції від 15 вересня 2020 року з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 6 915 грн. 60 коп. /т. 2 а. с. 232/.

Відтак, за подання апеляційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 19 121 грн. 40 коп. (12 747 грн. 60 коп. х 150%) за реквізитами:

ККД 22030101 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)»,

рахунок № UA0016002,

отримувач УК у м. Полтаві (),

банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

та надати на адресу апеляційного суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За нормами ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За наведених обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2020 року необхідно залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків.

Наданий строк не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2020 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі не усунення недоліків щодо сплати судового збору скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Бондаревська С.М.