ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8408/20 Справа № 212/4048/20 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонере товариство «Суха Балка»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в м. Кривому Розі, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року, яке ухвалено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 14 липня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка при виконанні трудових обов`язків.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року від нещасного випадку, який трапився при виконання трудових обов`язків, загинув її чоловік ОСОБА_2 . Смерть настала внаслідок падаючих на потерпілого кусків породи та уламків сходового ходу. Внаслідок смерті чоловіка позивачу та її дітям була заподіяна велика шкода, оскільки їх дружня сім`я осиротіла, від звістки про смерть чоловіка позивач отримала моральний шок та страх за своє майбутнє та своїх доньок. Також позивач вважає, що їй завдано додаткові моральні страждання, оскільки основним добувачем статків в її родині був чоловік позивача, його заробітна плата була основним джерелом доходу їх сім`ї, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 170 000 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 1 500 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно заниженим.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що втрата чоловіка є незворотною втратою, яка не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі, що свідчить про їх безстроковість. Смерть чоловіка призвела до того, що позивач зазнала сильного нервового потрясіння, адже вона втратила близьку для неї людину, яку дуже любила та який був для неї опорою у житті. У зв`язку зі смертю чоловіка позивач стала почувати себе самотньою та пригніченою, в її родині виникли матеріальні проблеми, бюджет сім`ї позивача став дуже малий, їй стало дуже важко самій утримувати та виховувати двох дітей.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач є дружиною ОСОБА_2 (а.с. 15).

За життя ОСОБА_2 працював на посаді кріпильника шахти «Фрунзе» ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка».

ІНФОРМАЦІЯ_2 року при виконанні трудових обов`язків з ОСОБА_2 стався нещасний випадок, в результаті якого він помер (а.с. 5-13).

Пунктом 6 Акту №9 про нещасний випадок від 16 березня 2000 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_2 , виконуючи трудові обов`язки кріпильника шахти «Фрунзе», внаслідок падаючих на потерпілого кусків породи та уламків сходового ходу, загинув (а.с. 5-зворот).

Згідно п. 7 Акту, причиною нещасного випадку є невідповідність паспорту кріплення дільниці між горизонтами 918 та 910 м у зв`язку з зміненням гіничо - геологічних та гірськотехнічних умов, сейсмічний вплив вибухів на гірничі породи, які схильні до виникнення скритних щілин на великій глибині. Порушення виробничої дисципліни, яке виявилося в невиконанні вимог обов`язків робітниками дільниць №41 та №5. Устаткування машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до нещасного випадку (а.с. 6-зворот)

Згідно п. 10 Акту особами, які порушили законодавство про охорону праці є начальник дільниці №5 шахти «Фрунзе» - ОСОБА_3 , начальник дільниці №41 шахти «Фрунзе» - ОСОБА_4 , головний інженер шахти «Фрунзе» - ОСОБА_5 та головний маркшейдер ВАТ «Суха Балка» - ОСОБА_6 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 01 березня 2000 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 49 року (а.с. 14).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обов`язок з відшкодування моральної шкоди на ПрАТ «Суха Балка», суд першої інстанції виходив із того, що нещасний випадок, внаслідок якого помер чоловік позивача, стався під час його роботи на підприємстві відповідача 29 лютого 2000 року, внаслідок якого позивачу спричинена моральна шкода, яка має бути відшкодована на підставі статті 440-1 ЦК України, відповідачем по справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскільки, смерть чоловіка позивача настала під час виконання трудових обов`язків внаслідок нещасного випадку в 2000 році, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо застосування до спірних правовідносин сторін положень статті 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року.

Згідно зі статтею 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Необхідною умовою виникнення зобов`язання по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди, є заподіяння цієї шкоди. Під шкодою в праві прийнято розуміти всяке применшення блага, що охороняється правом. Благо, що охороняється правом, може бути майновим або особистим немайновим. Внаслідок цього і шкода, що заподіюється благам, що охороняються, може бути майновою і моральною (немайновою). Вказуючи на моральну (немайнову) шкоду, що підлягає відшкодуванню, частина перша статті 440-1 ЦК України не визначає її поняття. Визначення цього поняття міститься в правових нормах спеціальних законів, що регулюють певні види суспільних відносин і передбачають право громадян та організацій на відшкодування моральної (немайнової) шкоди (наприклад, статті 1, 33, 34 Закону «Про зовнішньоекономічну діяльність», стаття 10 Закону «Про режим іноземного інвестування», стаття 24 Закону «Про захист прав споживачів», стаття 44 Закону «Про авторське право і суміжні права», стаття 12 Закону «Про охорону праці» та ін.). Разом з тим, враховуючи особливості правового регулювання суспільних відносин цими законодавчими актами, у відповідних нормах про поняття моральної (немайнової) шкоди, встановлюються і різні її критерії. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Стаття 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, не містить будь-яких обмежень відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, відповідно до статті 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, фізична або юридична особа має право вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди у разі порушення її прав неправомірними діями в будь-яких цивільних та інших правовідносинах. У вказаній статті міститься пряма вказівка на те, що моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянинові або організації діяннями іншої особи, і порушила їх законні права, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду. Порушення законних прав, указаних в законі осіб, завжди є протиправним. Отже, неправомірна поведінка заподіювача моральної (немайнової) шкоди є необхідною умовою відповідальності, тому суд при розгляді справ цієї категорії зобов`язаний з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних або фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні. У статті 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, виявляється дія принципу генерального делікту, закріпленого в статті 440 ЦК України, в редакції 1963 року, в силу якого заподіяння шкоди признається протиправним, якщо особа не була управоважена на її заподіяння.

Стаття 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, є загальною нормою, такою, що регулює деліктні правовідносини. Оскільки моральна шкода, завдана позивачці у зв`язку зі смертю її батька в результаті нещасного випадку на виробництві, не відшкодовується ні на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ні на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ні Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, така моральна шкода за наявності для цього підстав повинна виплачуватись особою, яка її заподіяла, на підставі статті 440-1 ЦК України в редакції 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічних,тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити і з засад розумності, виваженості та справедливості.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного Кодексу України, в редакції 1963 року, та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, викладених у Постанові № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зав`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як вбачається з матеріалів справи, чоловік позивача загинув під час виконання трудових обов`язків.

Внаслідок його смерті позивачу спричинено моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, внаслідок чого позивач була позбавлена моральної підтримки, назавжди втративши турботу та підтримку близької людини, що призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зав`язків.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду і вона має право на її відшкодування.

При цьому, суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата чоловіка завдає позивачу фізичного болю та душевних страждань.

Як вбачається з матеріалів справи, факт смерті потерпілого ОСОБА_2 від нещасного випадку встановлений Актом №9 про нещасний випадок від 16 березня 2000 року, що передбачає право членів сім`ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.

Однак, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги позивача про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» заслуговують на увагу, оскільки при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу у зв`язку із загибеллю батька, суд першої інстанції не в повній мірі врахував роз`яснення, наведені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів вважає, що у зв`язку зі смертю потерпілого, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку, що стався з ним на підприємстві відповідача, позивачу спричинено моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, яка залишилась без чоловіка, тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі, що свідчить про їх безстроковість. Смерть чоловіка призвела до того, що позивач зазнала сильного нервового потрясіння, адже вона втратила близьку для неї людину, яку дуже любила та який був для неї опорою у житті. У зв`язку зі смертю чоловіка позивач стала почувати себе самотньою та пригніченою, в її родині виникли матеріальні проблеми, бюджет сім`ї позивача став дуже малий, їй стало дуже важко самій утримувати та виховувати двох дітей.

Враховуючи вищевикладене, та наявність доказів, що нещасний випадок стався внаслідок невідповідності паспорту кріплення дільниці між горизонтами 918 та 910 м у зв`язку з зміненням гіничо - геологічних та гірськотехнічних умов, сейсмічний вплив вибухів на гірничі породи, які схильні до виникнення скритних щілин на великій глибині, порушення виробничої дисципліни, яке виявилося в невиконанні вимог обов`язків робітниками дільниць №41 та №5 та устаткування машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до нещасного випадку,колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням викладеного, враховуючи ступінь фізичних та моральних страждань дружини загиблого, незворотність втрати, істотність вимушених змін у її житті, обставини нещасного випадку, який стався з потерпілим, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн., що буде позивачу засадам розумності, виваженості та справедливості.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення у справі підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди та збільшення цього розміру з 150 000 грн. до 200 000 гривень.

У зв`язку із збільшенням розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди підлягає збільшенню стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору, з огляду на наступне.

Згідно положення, закріпленого в п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подала позов про стягнення моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року, справа № 761/11472/15-ц.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ «Суха Балка» і збільшивши його з 1 500 гривень до 2 000 гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 , збільшивши його з 150 000 грн. до 200 000 (двісті тисяч) грн.

Рішення суду змінити, збільшивши розмір стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судового збору з 1 500 гривень до 2 000 (дві тисячі) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: