Номер провадження 2/754/815/20 Справа №754/6985/19
22 жовтня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
судді Саламон О.Б.
з участю секретаря судового засідання Крутікової-Вільховченко І.І.
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме кв. АДРЕСА_1 .
Вимоги позову обґрунтовує тим, що вказана квартира належить на праві спільної часткової власності позивачу. В спірній квартирі зареєстровані сторони по справі. Зазначає, що між позивачем та ОСОБА_4 10.10.2009 було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2017. Від шлюбу вони мають спільну дитину ОСОБА_2 , яка після розірвання шлюбу проживає з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки, неповнолітня ОСОБА_2 в кв. АДРЕСА_1 не проживає понад один рік, а позивач у зв`язку з реєстрацією дитини в квартирі вимушений сплачувати комунальні послуги в більшому розмірі. Просить визнати її такою, що втратила право користування квартирою.
15.05.2019 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку підготовчого позовного провадження.
11.03.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, вимоги позову підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження.
Відповідач, в особі законного представника ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлялась належним чином.
Від представника третьої особи до суду надходила заява про розгляд справи за його відсутності, ухвалення рішення по справі з урахуванням житлових інтересів неповнолітньої ОСОБА_5 .
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що кв. АДРЕСА_1 на праві власності належить позивачу та ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.1997.
В спірній квартирі зареєстровані сторони по справі, а саме позивач ОСОБА_1 та малолітня дитина - ОСОБА_2 .
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2017.
Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають спільну доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої зареєстровано в кв. АДРЕСА_1 .
У відповідності до довідки ЖБК «ПРОМБУДІВЕЛЬНИК-10» від 09.01.2019 в кв. АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають з 01.12.2017 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк.
Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.
Згідно з ч. 1, 2 та 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
За змістом ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Відпоідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за сіпльною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
малолітня ОСОБА_2 , 2010 року народження, в силу свого віку не може самостійно вирішувати питання свого місця проживання, а лише за спільною згодою з батьками, а отже відсутність дитини за місцем її реєстрації є поважною причиною.
Принципом 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий і післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.
Враховуючи вищевикладене, зокрема, що ОСОБА_2 є неповнолітньою дитиною, яка не досягла 16-ти років (дитині виповнилось 10 років), та не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт її непроживання у спірній квартирі, не може бути безумовною підставою для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним житлом.
Несплата дитиною коштів за користування житлово-комунальними послугами, також не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, оскільки заявник (за доведеності понесення ним таких витрат одноособово) не позбавлений можливості ставити питання про їх відшкодування до законного представника дитини.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 211, 258, 259 ЦПК України, ст. 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 .

Законний представник відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

Третя особа - Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, , м. Київ, пр. Маяковського, 29.

Повний текст рішення суду складено 22.10.2020.

Суддя О.Б. Саламон