СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2754/20

пр. № 2/759/3019/20

08 вересня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Бандури Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Святошинське відділення №8069, ОСОБА_2 , треті особи: Філія-Головне управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Дев`ята Київська державна нотаріальна контора про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном, шляхом визнання незаконними закриття рахунків та стягнення сум по успадкованим грошовим коштами,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2020 р. позивач зверулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд усунути перешкоди позивачу у здійсненні права розпорядження своїм майном, шляхом визнання незаконним закриття ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Святошинське відділення №8069 рахунків НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_1 на суму 64234 грн 64 коп. та стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Святошинське відділення №8069 на користь позивача 64234 грн 64 коп. успадкованих грошових вкладів по рахунках № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що АТ «ДОБУ» в особі Філії-Святошинське відділення №8069 чинить перешкоди у розпорядження майном шляхом незаконного закриття рахунків НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_1 на суму 64234 грн 64 коп., які належать позивачу, а також відмовляє у виплаті сум по грошовим вкладам на суму 64234 грн 64 коп., чим порушено ряд норм чинного законодавства та помилково видано кошти особі для якої вони не були передбачені, що в подальшому призвело до порушення права позивача на спадщину, та унеможливило отримання коштів, які були передбачені для ОСОБА_1 за заповітом, а в подальшому АТ «ДОБУ» надалі створюються перешкоди у користуванні майном позивача шляхом закриття рахунків та відмови сплати за отсаннім.

Ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

02.03.2020 представник позивача виконав вимоги ухвали.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2020 відкрито загальне позовне провадження (а.с. 53).

08.09.2020 ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 141).

10.07.2020 представником АТ «ДОБУ» подано до суду відзив на позовну заяву в якій зазначив, що вказана позовна заява є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з підстав того, що позивачем не вірно зазначено належного відповідача по справі, оскільки враховуючи вимоги статуту та положення відділення банку -територіально відокремлені безбалансові відділення та представництва банку не можуть бути стороною у судових засіданнях, так як вони не мають відповідного обсягу повноважень, також позивачем подано позов до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, та по якому наразі відсутній предмет спору, оскільки на момент звернення позивача до суду з даним позовом та по теперішній час грошові кошти у розмірі 64234 грн 64 коп., які позивач просить стягнути з банку, перераховано йому 21.10.2014 згідно платіжного доручення №164679457, крім цього подання даного позову є зловживанням процесуальними правами на намаганням позивача вдруге стягнути грошові кошти з банку, при цьому позивачем пропущено строки позовної давності на звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 12.02.2020, тобто поза межами строків позовної давності, а трирічний строк сплив 10.12.2018 (а.с. 92-96).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити з підстав зазначених у відзиві.

Відповідач по справі ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 63, 64, 137, 138).

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причин неявки суд не повідомили (а.с. 61, 62, 89, 90).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до філії - Головне управління Ощадний банк України 01.02.2012 вх. №352 для отримання інформації, яка стосується клієнтів філії-Святошинського відділення №80169 ПАТ «Державний ощадний банк України» , на яке Банком 06.02.2012 надано відмову на підставі ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» через те, що зазначена інформація є банківською таємницею (а.с. 11, 12).

ОСОБА_1 звернулася до Дев`ятої КДНК із заявою в якій просила повідомити її про причини і підстави для видачі 20.07.2011 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , невідомому для неї спадкоємцю (а.с. 13).

Крім цього із листа ПАТ «Державний ощадний банк Україна» повідомило позивача про те, що 17.08.2011 у філію-Святошинське відділення №8069 АТ «Ощадбанк» звернувся спадкоємець ОСОБА_3 із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.07.2011 виданим Дев`ятою КДНК на підставі заповіту посвідченого Бузуглівською сільською Радою, Згурівського р-ну, Київської області 03.10.2001 зареєстрованого в реєстрі №8 де було зазначено, що спадкоємцю належать рахунки померлої в ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а саме НОМЕР_2 (строковий пенсій), НОМЕР_3, НОМЕР_1 у ТВБВ №8069/0127 філії-Святошинське відділення. Крім того належить компенсаційний рахунок № НОМЕР_4 у ТВБВ №3715/0189 філії-Печерське відділення АТ «Ощадбанк» (а.с. 14, 15).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2014 позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Святошинське відділення №8069, треті особи Філія Головне управління по м. Києву та Київській області ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_2 , Дев`ята Київська державна нотаріальна контора про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном, визнання незаконними закриття рахунків та стягнення сум по успадкованим грошовим коштами задоволено, яким стягнено з ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Святошинське відділення №8069 64234 грн 64 коп. (а.с. 16-19).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.06.2014 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2014 залишено без змін (а.с. 20-23).

Згідно платіжних доручень №926 від 23.02.2015 ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти у розмірі 58888 грн 32 коп. та №1192 від 02.03.2015 у розмірі 5988 грн 68 коп. (а.с. 120-122).

29.04.2015 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2014 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 03.06.214 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 24-28).

20.10.2015 Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва зазначену цивільну справу залишено без розгляду на підставі п. 3 ст. 207 ЦПК України (а.с. 29, 30).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

12.08.2016 Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі №759/246/13-ц У порядку повороту виконання стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого без балансового відділення №10026/0124 ГУ по м. Києві та Київській області АТ «Ощадбанк» незаконно отримані грошові кошти у розмірі 64234 грн 64 коп.; понесені витрати у розмірі 6477 грн 70 коп. за стягнення виконавчого збору; стягнений судовий збір у розмірі 642 грн 36 коп.; витрати на оплату судового збору у розмірі 892 грн 37 коп.; витрати на оплату судового збору за подачу заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 243 грн. 60 коп.; витрати на оплату публікації оголошення у газеті «Голос України» у розмірі 395 грн. 00 коп.; витрати на оплату витрат за відправлення телеграм у розмірі 121 грн. 97 коп.; за подачу касаційної скарги на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2014 р. по цивільній справі №759/246/13-ц; №2/759/1/14 та на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 03.06.2014 р. (а.с. 106).

На підставі виконавчого листа №759/246/13-ц виданого 12.08.2016 відкрито виконавче провадження №52110185 (а.с. 107-109).

Згідно листа Святошинського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) від 19.06.2020 встановлено, що станом на 19.06.2020 виконавче провадження 52110185 перебуває на виконанні у відділі, залишок заборгованості складає 73457 грн 28 коп. (а.с. 110).

У позовній заяві представником було зазначено, що про вищезазначені рішення судів Апеляційної та Касаційної інстанцій позивачу не було відомо, а тому, про те, що справу було направлено до суду першої інстанції позивач не могла знати, лише 03.12.2019 позивач через свого представника, який ознайомився із матеріалами справи дізналася про те, що її позовну заяву залишено без розгляду в рамках цивільної справи №759/246/13, тому з цих підстав слід зазначити наступне.

Як вбачається із рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2014 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 03.06.2014 по справі №759/246/13-ц вбачається, що інтересах ОСОБА_1 приймав участь її представник, який був присутній у судових засіданнях, тому враховуючи зазначений факт твердження представника позивача протирічать констатованим фактам встановлених судами, внаслідок чого позивач могла дізнатися від свого представника про ухвалені судові рішення.

Крім цього ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.2015 про залишення позовної заяви без розгляду позивачем було оскаржено в апеляційному порядку с строки зазначені в ухвалі суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому в рішенні ЄСПП від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є обмеженим, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують вручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 28.05.2020 по справі №686/8782/18-ц.

Зважаючи на те, що на час розгляду справи Святошинським районним судом м. Києва у 2015 році не існувало жодних перешкод у розпорядженні ОСОБА_1 спадковим майном у розмірі 64234 грн 64 коп., оскільки ці грошові кошти станом на 21.10.2014 було перераховано позивачу.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбувались у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратити достовірність і повноту зі спливом часу (STUBBIGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, №22083/93, №22095/93, §, ЄСПЛ, від 22.10.1996, ZOLOTAS v. GREECE (No. 2) №66610/09, §43, ЄСПЛ від 29.01.2013).

Згідно ст. 253, ст. 256, ст. 257, ч. 1 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідно календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

Враховуючи та обставини, що позивач у період з 20.10.2015 по 03.12.2015 була повідомлена судом про залишення її позовної заяви без розгляду та про право на повторне звернення до суду, оскільки вона отримала ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.215, яка після її отримання набрала законної сили 08.12.2015, то починаючи з 09.12.2015 позивач мала право в межах строків позовної давності (3 роки) звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Проте позивач звернулася до судуз даним позовом 12.02.2020, тобто поза межами строків позовної давності, оскільки трирічний строк сплив 10.12.2018.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Ргопіпа V. ІІкгаіпе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справі та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 253, 256, 257, ст. 261, ст. 267 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 44, 48, 76-82, 137, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Святошинське відділення №8069, ОСОБА_2 , треті особи: Філія-Головне управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Дев`ята Київська державна нотаріальна контора про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном, шляхом визнання незаконними закриття рахунків та стягнення сум по успадкованим грошовим коштами відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 09.09.2020.