Провадження № 2/470/188/20
Справа № 470/494/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Орлової С.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Михалюк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2020 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначив, що відповідач відповідно до підписаної заяви № б/н від 05 квітня 2011 року, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Оскільки зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, станом на 27 травня 2020 року в нього виникла заборгованість в сумі 235326 грн., 90 коп., частину якої в сумі135738 грн. 88 коп. позивач просив стягнути на його користь та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Представник позивача Гребенюк О.С. (за довіреністю від 31 січня 2019 року №367-К-Н-О) в судове засідання не з`явився, направив клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав у повному обсязі, заперечував проти їх задоволення.

Представник відповідача - адвокат Гоцуляк Ю.С. в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного.

Судом встановлено, що публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач та відповідач уклали кредитний договір у вигляді анкети-заяви № б/н від 05 квітня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.25).

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку (а.с.14-21).

З 15 червня 2012 року відповідач отримав від позивача шість кредитних карток, при цьому строк дії останньої кредитної картки встановлено до березня місяця 2023 року (а.с.23).) 03 жовтня 2013 року кредитний ліміт встановлений відповідачу складав 20000 грн, який в подальшому неодноразово зменшувався позивачем та остаточно був зменшений 09 вересня 2016 року до 0,00 грн. ( а.с.22).

Однак, отримавши грошові кошти по кредитному договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, не сплатив у встановлений строк суму основного боргу, а тому станом на 27 травня 2020 року йому нараховано заборгованість у розмірі 235326 грн. 90 коп., з яких: 13742 грн. 72 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4103 грн. 76 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 217480 грн. 42 коп. - нарахованої пені. Відповідно до позовних вимог банк просив стягнути на свою користь частину вказаної заборгованості в сумі 135738 грн. 88 коп., з яких 13742 грн. 72 коп. - заборгованості за кредитом, 4103 грн. 76 коп. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України та 117892 грн. 40 коп. -пені нарахованої за період з 05.04.2011 року по 31 січня 2019 року.

Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору.

За статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 та ч.1 ст.1048 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За статтею 1055 ЦК України - кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяється на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника про нарахування процентів та пені не зазначено.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив, крім простроченого тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України і пеню нараховану з дня підписання заяви з 05 квітня 2011 року по 31 січня 2019 року.

Оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05 квітня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 (постанова від 03 липня 2019 року).

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею у розмірі 117892 грн. 40 коп., не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг та тарифів, які викладений на банківському сайті та не підписані відповідачем, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Крім цього судом встановлено, що згідно наданих позивачем трьох розрахунків заборгованості, та виписки по особовому рахунку, відповідачем за період користування кредитними картками фактично було витрачено всього 34268 грн. 17 коп. кредитних коштів, і крім цього за рахунок тіла кредиту відбувалося погашення відсотків, сплату яких не передбачено договором і доказів узгодження таких дій банку із позичальником матеріали справи не містять. Натомість за період користування кредитними картками відповідачем було повернуто банку 28925 грн. 59 коп. відповідно на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 5342 грн. 58 коп., які є залишком заборгованості за тілом кредиту.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, оскільки вони не ґрунтуються на нормах закону та не підтвердженні жодними доказами, суд доходить висновку про відмову у їх задоволенні.

З огляду на викладене, виходячи з вищенаведених норм діючого законодавства та встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог.

За правилами ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 258, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛ И В:

Позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість на 27 травня 2020 року за кредитним договором б/н від 05 квітня 2011 року в розмірі 5342 грн. (п`ять тисяч триста сорок дві) грн. 58 коп., які є заборгованістю за тілом кредиту на рахунок НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», , МФО 305299.

У задоволенні інших позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 82 грн. 73 коп. - на рахунок НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», , МФО 305299.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач:Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", індекс: 01001, м.Київ вул. Грушевського, буд. 1Д., .

Відповідач: ОСОБА_1 - адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Представник відповідача - адвокат Гоцуляк Юлія Сергіївна, адреса здійснення адвокатської діяльності: індекс АДРЕСА_2 .

Суддя С. Ф. Орлова

Повне судове рішення складене 02 листопада 2020 року.