Справа № 442/5894/20
Провадження № 2-с/442/37/2020
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2020 року м. Дрогобич

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Курус Р.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,-

в с т а н о в и л а :

03.11.2020 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» заборгованість за послуги з розподілу природного газу у розмірі 1834,79 (одну тисяча вісімсот тридцять чотири) гривні 79 копійок та 210,20 грн. судового збору.

Судовий наказ отриманий боржником 25.10.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, а.с.11.

Боржник 03.11.2020 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу.

Строки звернення із заявою про скасування судового наказу, боржником не порушені.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи та заяву про скасування судового наказу, підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, не вбачається.

Відповідно до ч. 3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу.

Разом з тим, ОСОБА_1 у своїй заяві про скасування судового наказу просить також стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на свою користь судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 105,10 грн. сплаченого при поданні цієї заяви до суду.

Вирішуючи вимоги заявниці про покладення на стягувача судових витрат по оплаті судового збору, суд виходить з такого.

Положеннями ст. 141 ЦПК України передбачено розподіл судових витрат між сторонами при розгляді справ позовного провадження.

Натомість, положення розділу ІІ ЦПК України, який регулює розгляд справ в порядку наказного провадження, не містять у собі норми щодо розподілу витрат за подання заяви про скасування судового наказу, а саме покладання на стягувача понесених боржником судових витрат у разі скасування судового наказу.

За вказаних обставин, враховуючи те, що подання заяви про скасування судового наказу є правом заявника у разі його не згоди з судовим наказом, то вимоги про покладання на стягувача судових витрат не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.171 Цивільного процесуального Кодексу України, суддя -

п о с т а н о в и л а :

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити частково.

Скасувати виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області судовий наказ №447/5894/20 від 13.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», заборгованість у розмірі 1834,79 (одну тисяча вісімсот тридцять чотири) гривні 79 копійок.

Відмовити у покладенні на Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» витрат ОСОБА_1 по оплаті судового збору.

Роз`яснити стягувачу Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», що він має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Курус Р.І.