Справа № 285/2860/20
провадження у справі № 2/0285/921/20
03 листопада 2020 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді…………...........Васильчук Л.Й.,
секретаря……………………………Музики Н.Ю.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження
за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє адвокат Фрегер Геннадій Йосипович
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У липні 2020 року представник позивача адвокат Фрегер Г.Й. звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 (далі Будинок).
В обґрунтування позову зазначає, що позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2020. Разом з позивачем в даному будинку зареєстровані її син ОСОБА_3 та особа, яка була зареєстрована попереднім власником будинку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не проживає з позивачем, а його реєстрація в її будинку не дозволяє розпоряджатись будинком на власний розсуд та обмежує її законні права як власника. У зв`язку з цим змушена звернутись до суду.
Сторони в судове засідання не прибули.
Представник позивача в заяві до суду просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з вказаних підстав, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Про причини неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, а тому суд, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі, без фіксації судового процесу звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.06.2020 позивач є власницею Будинку, що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на Будинок.
Відповідно до інформаційної довідки з Відділу ведення реєстру територіальної громади ЦНАП від 10.08.2020 у Будинку зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач по справі, вказані відомості підтверджено також копією будинкової книги.
Актом обстеження депутата Новоград-Волинської міської ради сьомого скликання Рассадіним А.О. від 07.07.2020 встановлено, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації у Будинку з 2011 не проживає, що підтверджують сусіди: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.
Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Згідно ч.5 ст.406 ЦК України сервітут (право користування чужим майном) припиняється у разі його невикористання протягом трьох років підряд.
Як вбачається з матеріалів справи Будинок належить позивачу, відповідач не проживає в ньому без поважних причин понад 3 роки, однак продовжує перебувати на реєстраційному обліку за вищезазначеною адресою, чим порушує права позивача, як власниці, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїммайном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, - суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Корольовським РВ УМВС в Житомирській області, 22.05.2012), таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з відповідача на користь позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ) 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.Й. Васильчук