Справа №173/847/20
Провадження №2/173/533/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

За участю представника позивача - адвоката Романовської Т.М

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом ,-

ВСТАНОВИВ:

18.05.2020 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування до відповідача Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області

19.05.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 03 серпня 2020 року.

03.08.2020 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 17.09.2020 року за клопотанням представника позивача.

17.09.2020 закінчене підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду в судовому засідання на 27.10.2020

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст.. 43, 44, 49 ЦПК України.

27.10.2020 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно поданого позову позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4.48 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , яка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який на момент смерті був зареєстрований в с. Бородаївські Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина, до складу якої входило і право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Заріччя», що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0354005 виданому на підставі рішення Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 10 січня 2001 року № 11-р. Згідно зазначеного сертифікату ОСОБА_2 ,. належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Заріччя» розміром 4.48 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). Вартість земельної ділянки (паю) становить тринадцять тисяч п`ятсот чотири грн. Сертифікат зареєстрований 24 січня 2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 893.

30.04.2020 вона звернулась до державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого батька на все вищезазначене майно, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Згідно постанови про видачу свідоцтва про право на спадщину встановлено, що позивачка фактично прийняла спадщину після померлого ОСОБА_2 , факт родинних відносин нотаріусом перевірений та підтверджується свідоцтвом про народження позивачки та витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5.

Згідно спадкових справ № 285/97 і №672/2001 та з урахуванням того, що позивачка фактично прийняла спадщину після померлого ОСОБА_2 , а інші ймовірні спадкоємці (дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 ) померли, єдиним спадкоємцем є ОСОБА_1 . Інших спадкоємців немає.

Покійний батько позивачки набув право на отримання у приватну власність право на земельну частку (пай) але не встиг належним чином оформити його та помер. Зазначені вище обставини унеможливлюють видати позивачці свідоцтво про право на спадщину, що й стало підставою звернення до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи

Відповідач, представник Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився. про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву не подав

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився. подавши заяву про розгляд справи у її відсутність та письмові пояснення в яких посилається на нормативне регулювання права на земельну частку (пай), щодо ухваленого рішення покладається на розсуд суду.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки, ОСОБА_2 , який на момент смерті був зареєстрований в с. Бородаївські Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтв про смерть, про народження та про укладення шлюбу.

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина, до складу якої входило і право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Заріччя», що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0354005 виданому на підставі рішення Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 10 січня 2001 року № 11-р. Згідно зазначеного сертифікату ОСОБА_2 ,. належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Заріччя» розміром 4.48 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). Вартість земельної ділянки (паю) становить тринадцять тисяч п`ятсот чотири грн. Сертифікат зареєстрований 24 січня 2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 893, що підтверджується копією сертифікату.

30.04.2020 позивачка звернулась державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого батька на все вищезазначене майно, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, що підтверджується копією постанови.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року - право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Згідно з п. п. 3, 4, 7 вищевказаного Указу Президента України, вартість земельної частки (паю) для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначалася виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай). Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.

За правилами статей 20, 21, 24 Закону України "Про власність" (чинного на час видачі державного акта на право колективної власності на землю) суб`єктами права колективної власності на землю були колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. У майні, що належить кооперативу (колгоспу, радгоспу), визначалися частки членів цього кооперативу (колгоспу, радгоспу).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати па право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.3 Закону України ,,Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), особи, власники сертифікатів на право на земельну частку /пай/, які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Відповідно до ч.1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку /пай/ є сертифікат на право на земельну частку /пай/виданий районною /міською/ державною адміністрацією.

Відповідно до ч.2 ст.2 вищевказаного Закону України, документами, що посвідчують право на земельну частку /пай/, також є рішення суду про визнання права на земельну частку /пай/.

Оцінюючи наведені вище докази судом встановлено, що у ОСОБА_2 , виникло право на земельну частку (пай) так як останньому був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0354005 виданому на підставі рішення Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 10 січня 2001 року № 11-р.

Таким чином право на земельну частку (пай), розташовану на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області існувало на час смерті ОСОБА_2 .

Згідно повідомлення нотаріуса вбачається, що за архівними даними, що містяться у Верхньодніпровській держаній нотаріальній конторі виявлено дві спадкові справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Так відповідно до матеріалів спадкої справи № 285/97 відкритої 12 червня 1997 року свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок та мотоцикл було видано 23 жовтня 1997 року на ім`я дружини померлого ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , мати позивачки померла. На підставі заяви сина померлої, ОСОБА_4 , відкрита спадкова справа № 155/2000 22 березня 2000 року та цього ж дня видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та на сертифікат на земельну частку (пай)

Спадкоємець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 не переоформивши право власності на земельну ділянку (пай) на власне ім`я.

Нотаріусом постанові про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. зазначено, що спадкоємці, які отримали спадщину після смерті ОСОБА_2 ,. зазначали, що інших спадкоємців немає, тобто не повідомили нотаріусові відомості про наявність ще одного спадкоємця, позивачки, яка є дочкою померлого ОСОБА_2 . Дані обставини підтверджуються заявами спадкоємців, які містяться в матеріалах спадкових справ

30.04.2020 позивачка звернулась до державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого батька та надала оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0354005 виданому на підставі рішення Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 10 січня 2001 року № 11-р на ім`я ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 право на спадкування його майна у позивачки виникло на підставі ст. 549 ЦК України в редакції 23.11.1963 року.

Згідно ст. 549 ЦК України в редакції 23.11.1963 року Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 113 Глави 3 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року № 18/5 «Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном

може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Таким чином пред`явлення позивачкою оригіналу документу, що посвідчує право померлого ОСОБА_2 ,. на земельну частку(пай) свідчить про прийняття позивачкою спадщини.

На даний час всі інші спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_2 , а саме його дружина ОСОБА_3 , і син ОСОБА_4 померли, відповідно з`ясувати чи мають вони заперечення проти успадкування майна позивачкою встановити неможливо. Інших спадкоємців, як б претендували та дану спадщину судом не встановлено

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у спосіб захисту порушених прав, обраним позивачем, який передбачений ст. 16 ЦК України. А саме про визнання за позивачкою права на земельну частку (пай) розміром 4.48 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, оскільки судом не встановлено вини відповідача у порушення прав позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263- 265, 268, 273 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , право на земельну частку (пай), розміром 4.48 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн., 80 коп., покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 06.11.2020 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 06.11.2020 року

Дата набрання законної сили: 08.12.2020 року