Постанова

Іменем України

03 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 4823/119/20

провадження № 61-9745ав20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

секретар судового засідання Романенко О. Ю.,

учасники справи:

заявник (особа, яка не брала участі у справі, розглянутій третейським судом) - ОСОБА_1 ,

стягувач - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

представник стягувача - Панченко Дмитро Вікторович,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 28) апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 09 червня 2020 рокуу справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 14 січня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст заяви

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 14 січня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі -

ПАТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява обґрунтована тим, що 14 січня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз» було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором

від 23 травня 2008 року № 490071735. Вказувала, що її не було залучено до участі в справі, про рішення третейського суду їй стало відомо лише

04 листопада 2019 року з повідомлення відповідача по справі -

ОСОБА_2 . Вважала, що не залучивши її до участі в справі як особу, яка є поручителем за кредитним договором від 23 травня 2008 року № 490071735, тобто яка несе відповідальність і має обов`язки у обсязі, як і боржник, третейський суд фактично обмежив її права, визначені Законом України «Про третейські суди».Зазначала, що положення пункту 14 частини першої

статті 6 Закону України «Про третейські суди» містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи). Зазначені положення поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту. Умови кредитного договору, який укладено між позивачем та відповідачем, свідчать про те, що його укладено з метою придбання транспортного засобу згідно договору купівлі-продажу між позичальником ОСОБА_2 та ТОВ «СІ ЕЙ Автомотів» від 12 травня

2008 року № 484367-022. Оскільки спір виник щодо заборгованості за кредитним договором, який укладено з метою, не пов`язаною з підприємницькою діяльністю, така справа не підвідомча Постійно діючому третейському суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз», а тому на підставі пунктів 1, 2 частини другої статті 458 ЦПК України рішення третейського суду підлягає скасуванню.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просила суд скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 14 січня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 червня 2020 року, який діяв як суд першої інстанції, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 14 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що права ОСОБА_1 оскарженим рішенням третейського суду не порушуються, вона не була стороною у цій справі та не є стороною виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , тому підстави для скасування рішення третейського суду відсутні.

Короткий зміст апеляційних скарг та доводи осіб, які їх подали

У апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 09 червня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про скасування рішення третейського суду задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційних скарг (які є аналогічними за змістом) зводяться до того, що суд першої інстанції не у повному обсязі перевірив всі аргументи заявника щодо підстав для задоволення заяви та скасування рішення третейського суду, а саме: суд не надав відповіді на доводи заявника про те, що справа, в якій ухвалено оскаржене рішення, не підвідомча третейському суду відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди». Особи, які подали апеляційні скарги, наголошують на тому, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскарженим рішенням третейського суду не порушено права та інтереси ОСОБА_1 , залишив поза увагою, що вона виступає поручителем за кредитним договором.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк»просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а оскаржену ухвалу апеляційного суду - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість. Зазначає, що станом на 24 листопада 2011 року порука ОСОБА_1 за спірним кредитним договором припинилась, отже між сторонами відсутній предмет спору, тому наявні підстави для закриття апеляційного провадження. Вказує, що на розгляді Чернігівського апеляційного суду перебуває заява ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 14 січня 2015 року (справа № 4823/2958/19), яка є аналогічна за змістом із заявою

ОСОБА_1 , провадження у справі зупинено.

Фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції

23 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є

ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 , був укладений кредитний договір

№ 490071735. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору у той же день між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 490071735-ІІ.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 14 січня

2015 року у справі № 4631-6/234/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 146 498,59 грн, відсотки - 64 994,76 грн,

пеню - 3 206 169,54 грн та витрати по оплаті третейського збору

у сумі 400 грн.

Постановою головного державного виконавця Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у виконавчому провадженні № 49594720 щодо виконання виконавчого листа № 751/3281/15-ц, виданого 17 квітня

2015 року Новозаводським районним судом м.Чернігова, звернуто стягнення на усі види доходів, що належать до виплати боржнику ОСОБА_2 після відрахування податків, з утриманням в розмірі 20% доходу.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

У частині третій статті 51 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно з частинами першою, другою статті 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Перелік підстав для скасування рішення третейського суду, передбачених Законом України «Про третейські суди» та ЦПК України, є вичерпним, і тягар доведення наявності зазначених підстав покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування рішення третейського суду.

Стаття 2 Закону України «Про третейські суди» визначає, що сторонами третейського розгляду є позивач та відповідач. Позивачами є фізичні та юридичні особи, що пред`явили позов про захист своїх порушених чи оспорюваних прав або охоронюваних законом інтересів. Відповідачами є фізичні та юридичні особи, яким пред`явлено позовні вимоги.

За змістом положень статті 34 Закону України «Про третейські суди» учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

Відповідно до частини першої статті 454 ЦПК Українисторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 42 ЦПК України у справах про оскарження рішення третейського суду, оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу та про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу учасниками справи є учасники (сторони) третейського розгляду, особи, які не брали участі у третейському розгляді, якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, а також сторони арбітражного розгляду.

Встановивши, що ОСОБА_1 не була стороною третейського розгляду справи № 4631-6/234/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскарженим рішенням третейського суду питання про її права та обов`язки не вирішувалось. Судом першої інстанції взято до уваги, що можливість оскарження рішення третейського суду залежить від наявності у особи, яка ініціює таке питання, прав та обов`язків, пов`язаних із предметом третейського розгляду, а враховуючи те, що предметом третейського розгляду було стягнення з позичальника ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, питання щодо стягнення заборгованості з поручителя третейським судом не вирішувалось, отже у зв`язку з вирішенням третейським судом вказаного позову права ОСОБА_1 не зачіпались, питання про її обов`язки не вирішувалось.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу банк визнає, що порука ОСОБА_1 на підставі частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України припинилась, вказує про відсутність вимог до поручителя ОСОБА_1 у зв`язку із припиненням поруки.

У провадженні Чернігівського апеляційного суду перебуває справа № 4823/2958/19 за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 14 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором.

Встановивши те, що оскарженим рішенням третейського суду питання про права та обов`язки заявника не вирішувалось, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду. З огляду на зазначене, суд першої інстанції не здійснював перевірку компетенції третейського суду, який розглянув спір між банком та ОСОБА_2 .

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення Чернігівським апеляційним судом норм матеріального або процесуального права.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а оскарженої ухвали - без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 454, 458 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 09 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович