Справа № 351/1780/20
Номер провадження №2/351/702/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

секретар Нагірняк В.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Новоселицької сільської ради про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Новоселицької сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку, який мотивував тим, що відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю, його батькові ОСОБА_2 належала земельна ділянка загальною площею 0,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоселицької сільської ради Снятинського району. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після його смерті спадщину прийняв його син, єдиний спадкоємець за законом, позивач по справі ОСОБА_1 .

Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,55 га, що знаходиться на території Новоселицької сільської ради Снятинського району, яка на підставі Державного акту ІV-ІФ №021285, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №285, виданого 04 грудня 1999 року, належала ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивач після смерті батька, спадщину прийняв, користується земельною ділянкою, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому просив суд визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0193, загальною площею 0,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоселицької сільської ради Снятинського району, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту ІV-ІФ №021285, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №285, виданого 04 грудня 1999 року.

Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задоволити, справу просив розглядати без її участі.

Голова Новоселицької сільської ради Василь Жмендак подав до суду заяву, у якій зазначив, що проти позову ОСОБА_2 не заперечує, справу просив розглядати без участі представника сільської ради.

Дослідивши матеріали справи, зокрема: Копію Державного акту ІV-ІФ №021285, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №285, виданого 04 грудня 1999 року; Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ; Свідоцтво про народження ОСОБА_1 , у якому його батьком зазанчений ОСОБА_2 ; Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.06.2020; Довідку Новоселицької сільської ради №574 від 06.10.2020 про право власності, що видається у зв`язку з оформленням спадщини; Витяг №НВ-020 від 05.06.2020 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; Відомості про право власності на земельну ділянку кадастровий кадастровий номер :04:001:0193; Довідку Першої Снятинської ДНК №1278/02-14 від 06.10.2020, у якій зазначено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1 та Постанову Першої Снятинської ДНК №1279/02-31 від 06.10.2020, якою ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до переконання, що вказані докази повністю доводять підставність та обгрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Із ч.1 ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні.

Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вказаного суд вважає, що позов слід задоволити та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0193, загальною площею 0,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоселицької сільської ради Снятинського району, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту ІV-ІФ №021285, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №285, виданого 04 грудня 1999 року

На підставі наведеного, ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0193, загальною площею 0,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоселицької сільської ради Снятинського району, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту ІV-ІФ №021285, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №285, виданого 04 грудня 1999 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: І.Р.Сегін