"28" жовтня 2020 р. Справа № 363/891/17
УХВАЛА

Іменем України

28 жовтня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Чіркова Г.Є.,
при секретарі Гриб Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення суду від 04 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення,

встановив:

04 вересня 2017 року в цій справі ухвалено заочне рішення, яким вказаний позов задоволено, з відповідача стягнуто на користь Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 8 799 грн. 05 коп. та судовий збір в розмірі 1 600 грн., а всього 10 399 грн. (десять тисяч триста дев`яносто дев`ять) грн. 05 (п`ять) коп.

В поданій заяві відповідач порушує питання про скасування згаданого рішення і необхідність призначення справи до судового розгляду.

Свої вимоги мотивує тим, що справа розглянута Вишгородським районним судом Київської області з порушенням правил територіальної підступності, не за місцем його проживання, про розгляд справ він не повідомлений та жодних судових повісток не отримував. За вказаною позивачем адресою ніколи не проживав, а лише є власником квартири, коли позивачу по справі була відома дійсна адреса реєстрації відповідача.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув, що згідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України не є перешкодою для розгляду вказаної заяви.

Заслухавши відповідача на підтримання заяви, дослідивши справу, суд дійшов таких висновків.

Встановлено, що згідно довідки КП «Вишгородське бюро технічної інвенратизації» №670 від 26 червня 2017 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18 березня 1999 року.

Відповідно до довідки Об`єднання власників житлового будинку «Дніпро» №79 від 03 липня 2017 року особистий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 відкритий на ОСОБА_1 .

Як вбачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 28 березня 2017 року ОСОБА_1 з 13 травня 2000 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 109 ЦПК України 2004 року позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України 2004 року позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України 2004 року).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з опалення. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності (правова позиція Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2019 року в справі №638/1988/17).

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , за якою виникла заборгованість по оплаті за вказані послуги, знаходиться в межах територіальної юрисдикції Вишгородського районного суду Київської області.

З огляду на вищевикладене, та з врахуванням того, що у разі конкуренції правил підсудності (статті 109 та 114 ЦПК України 2004 року) мають застосовуватися правила виключної підсудності, вказану справу розглянуто з дотриманням територіальної підсудності за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Як передбачено ч. 7 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, суду відповідачем не надано належних, допустимих і достатніх доказів у розумінні вимог ст.ст. 76-83, 285 ЦПК України на спростування обґрунтованості позову.

Суд не вправі скасувати правильне по суті заочне рішення тільки з тих підстав, що відповідач не був належним чином повідомленим про судовий розгляд.

При цьому відповідач не подав суду будь-яких доказів, якими б він обґрунтовував свої заперечення проти вимог позивача та які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Підстав для поновлення судового розгляду для здобуття таких доказів з огляду на принцип змагальності та диспозитивності у суду немає.

Суд вважає, що доводи викладені відповідачем на правильність з`ясування обставин справи і суть спірних правовідносин та прийняте на їх основі рішення по справі вплинути не можуть.

Підстав для надання іншої юридичної оцінки вже наявним у справі доказам судом не встановлено.

Разом з тим докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, та які б суд мав дослідити в судовому засіданні і це могло б призвести до ухвалення іншого (протилежного) рішення, суду не подано.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що з викладених у заяві доводів і поданих доказів підстав для скасування рішення суду не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 260, 280-288 ЦПК України,

ухвалив:

заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складено 02 листопада 2020 року.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту цієї ухвали шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя