Справа № 333/2608/20
Провадження № 2/333/1732/20
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючої - судді Варнавська Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Христової Н.К.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Косякової З.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Александрова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Косякова З.М. звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 , відповідно до якого просить суд усунути йому перешкоди у користуванні власності шляхом вселення останнього у квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить Ѕ частка квартири за вказаною адресою. Право власності на частку квартири набуто відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 21.05.2016 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Співвласником Ѕ частки квартири є ОСОБА_3 , право власності якою набуто відповідно до договору дарування частки квартири, посвідченого 28.01.2017 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач з моменту реєстрації права власності на належну частку в нерухомому майні, не має можливості реалізувати свої права власника на користування часткою квартири, оскільки відповідач створює перешкоди, а саме, змінила замки на дверях до квартири, надити позивачу ключ відмовляється, двері не відчиняє, до квартири не пускає.

Ухвалою суду від 10.06.2020 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

26.08.2020 року на адресу суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що аргументи та доводи викладені позивачем у позовній заяві не відповідають дійсності. ОСОБА_1 жодного разу не звертався до ОСОБА_2 з приводу користування квартирою. Декілька разів до квартири навідувалась невідома особа з вимогами надати доступ до квартири. Будь-яких письмових звернень позивача до відповідача щодо надання можливості користування квартирою, не надавалось. Крім того, відповідачем проведені у квартирі ремонтні роботи, вчиняються заходи по утриманню квартири. Позивачем не сплачено жодного платежу за комунальні послуги.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька. Відповідачка ОСОБА_2 є співвласницею іншої Ѕ частини цієї квартири. З його згоди 2016 році ОСОБА_2 разом з чоловіком переїхала в цю квартиру. Він в квартирі не жив. Наприкінці 2016 року ОСОБА_2 звернулась до нього з вимогою сплачувати комунальні послуги за цю квартиру. Протягом 2016-2017 років він оплачував комунальні послуги за цю квартиру. Але потім відмовився це робити, оскільки в квартирі не проживав, не користувався нею, а проживала відповідачка з родиною. З цього приводу між ним та відповідачкою виникли суперечки та вони припинили спілкування. В січні 2020 року він зателефонував відповідачці, хотів зустрітися, але вона сказала прийти в парк «Дубовий гай» та погодилась зустрітися там. Зустрівшись, він пропонував купити в нього належну йому частину квартири. Після цієї зустрічі спілкувались телефоном з приводу умов купівлі-продажу, але не домовились. Часто відповідачка не відповідала на його телефонні дзвінки, до квартири не впускала, розмовляла через двері, або не реагували на його прихід до квартири. Він повідомив їй про намір проживати в квартирі в 2020 році, але ключів від квартири в нього не було, до квартири відповідачка його не впускала.

Представник позивача - адвокат Косякова З.М., у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові, просила суд усунути позивачу перешкоди у користуванні власності шляхом вселення останнього у квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Пояснила, що позивач разом зі своїм братом ОСОБА_4 запропонував їй переїхати з сім`єю в оспорювань квартиру, власницею Ѕ частки якої вона є. в 2016 році вона разом з чоловіком переїхала до м. Запоріжжя та оселилась в цій квартирі. Спочатку вона оплачувала комунальні послуги в цій квартирі. Але потім у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, вона запропонувала позивачеві оплачувати половину вартості послуг теплопостачання та обслуговування будинку. З цього приводу в них виник спір, позивач відмовився, але потім який-то період оплачував за послуги. В 2018 році вона поміняла вхідні двері в квартирі, ключі від нових дверей у позивача не має. Він не звертався з проханням надати йому ключі. На початку 2020 року від невідомого чоловіка, який пояснив, що він діє від імені позивача ОСОБА_1 , надійшла пропозиції продати їй належну ОСОБА_5 частку квартири. Певний час йшлися перемови, узгоджувалась сума та строк розстрочення платежу. Проте вони так і не домовились про угоду, яка б всіх влаштувала. В березні 2020 року ОСОБА_6 зателефонував їй та повідомив, що прийде покупець дивитись квартиру. Через 10 хвилин вони з чоловіком та дитиною підійшли до квартири на побачили ОСОБА_7 та двох чоловіків. В квартиру вона їх не пустила, між ними відбулася суперечка, невідомі чоловіки погрожували їй та її родині після чого ОСОБА_1 та чоловіки пішли, а вона викликала поліцію. Вона визнає що позивач є власником Ѕ частини квартири, але квартира двокімнатна, одна з кімнат є прохідною, з нею проживає чоловік та малолітня дитина, тому спільне проживання з ОСОБА_1 є неможливим. Враховуючи, що він їй погрожував, вона побоюється за своє життя. Не заперечує, щоб ОСОБА_1 зайшов в квартиру, коли вона та чоловік будуть вдома, але ключі надати не бажає.

Вислухавши думку учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Власником квартири АДРЕСА_1 ) була ОСОБА_8 , що підтверджується технічним паспортом виданим ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації (а.с. 5-7).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П. та зареєстрованого у реєстрі за № 4-611, ОСОБА_1 успадкував після померлої ОСОБА_8 Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 3)

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності належало Ѕ частка квартири на підставі договору дарування посвідченого та зареєстрованого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори. 10.07.2020 року ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_11 частку квартири, відповідно до чого відбулось зменшення часток, згідно яких ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на праві спільної часткової власності налужить по ј частки квартири.

Згідно технічної характеристики квартири, квартира АДРЕСА_1 є квартирою посімейного, спільного заселення, яка розташована на 2 поверсі двоповерхового будинку та складається із двох кімнат. 1 кімната 16,5 кв.м, 2 кімната 9,9 кв.м. кухня площею 5,9 кв.м., санвузол 2,9 кв.м., коридор площею 3,4 кв.м. коридор 1,7 кв.м., комора 2,1 кв.м., загальна площа квартири 43,05 кв.м.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_12 ».

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , яка приходиться позивачу подругою, пояснила, що ОСОБА_1 до квартири не пускає його сестра ОСОБА_14 . Остання змінила двері до квартири та не надала йому ключі. Зазначене знає зі слів ОСОБА_1 . Крім того вони разом приходили до зазначеної квартири, двері ніхто не відчинив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , який є рідним братом ОСОБА_1 та двоюрідним братом ОСОБА_2 , пояснив, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_12 зі своєю сім`єю. ОСОБА_1 не користується зазначеною квартирою, оскільки приблизно в 2018-2019 року ОСОБА_16 змінила двері, і не надала йому ключі. Спочатку ОСОБА_1 сплачував комунальні послуги до сварки із ОСОБА_2 . Після свідок разом із братом приходили до квартири, але двері ніхто не відчиняв. Зазначає, що зі слів ОСОБА_15 знає про те, що останній пропонував ОСОБА_2 купити у нього частину квартири, але до нотаріуса ОСОБА_12 так і не з`явилась. Жити у зазначеній квартирі та вселятись ОСОБА_15 не хотів, оскільки у родини ОСОБА_12 з`явилась дитина, тому вирішили, що краще продати частину квартири.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що він є чоловіком відповідачки ОСОБА_2 та надав пояснення аналогічні, поясненням ОСОБА_2 .

Норми права, якими керувався суд.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 4 статті 9 Житлового кодексу України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи зазначені обставини, що свідчать про наявність перешкод у позивачів для доступу у квартиру, суд вважає, що вимоги позивачів в частині зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні житловою кімнатою та в частині вселення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 , як і відповідач має право користуватись оспорюванню квартирою. Також судом встановлено, що мають місце перешкоди у користуванні квартирою позивачем ОСОБА_1 з боку відповідача ОСОБА_2 , яка в 2018 році змінила вхідні двері в квартирі, ключі позивачу не надає, в судовому засіданні не надала свою згоду на вселення та проживання ОСОБА_1 .

Рішенням суду про вселення права відповідачки не будуть порушені. Доводи відповідача про неможливість спільного проживання у двокімнатній квартирі, не впливають на висновки суду, оскільки питання щодо визначення порядку користування квартирою в цій справі не розглядається. ОСОБА_2 не позбавлена права на звернення до суду за захистом порушеного права у разі порушення права користування квартирою щодо безпосереднього його використання як житла, визначенню порядку користування ним.

Також на висновки суду не впливає той факт, що 10.07.2020 р. відповідачка подарувала ј частину квартири АДРЕСА_1 своєму малолітньому синові ОСОБА_11 , 2018 р.н., оскільки, договір дарування був укладений після звернення позивача до суду із позовом, відповідачем малолітній ОСОБА_11 не залучався до участі у справі, та фактично перешкоди у користуванні власністю позивачеві чинить саме відповідачка ОСОБА_2 , тому позов обґрунтовано пред`явлений до неї.

Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в сумі 840, 80 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 316,319,391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_1 шляхом вселення його в квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в Запорізький апеляційний суд через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повний текст судового рішення складено 04 листопада 2020 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська