ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1771/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №704/353/20 Категорія: Фролов О. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпко В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 07 вересня 2020 року, ухваленого в складі судді Фролова О.Л., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, повний текст рішення складений 17 вересня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 червня 1995 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

Сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , 2009 року народження.

Останнім часом шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що спільне життя і збереження шлюбу не можливе.

На підставі викладеного позивач просив суд, з врахуванням поданих уточнених позовних вимог (а.с. 13-14), розірвати шлюб, що 03 червня 1995 року взяли ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрував виконавчий комітет Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, актовий запис № 2.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 07 вересня 2020 року позов задоволено.

Шлюб, зареєстрований 03 червня 1995 року виконавчим комітетом Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області за актовим записом № 2 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Шлюб між сторонами визнано припиненим у день набрання чинності цим рішенням.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що сторони тривалий час не проживають сім`єю, у них різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть, позивач на примирення не погоджується.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість та порушення судом норм процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вмотивовуючи доводи апеляційної скарги вказує, що розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відбувся 17 липня 2020 року, в якому ОСОБА_1 була присутня, при цьому згідно даних розміщених на офіційному сайті суду суддя, який розглядав справу, у період з 30 червня 2020 року по 18 серпня 2020 року перебував у відпустці. Також вказує, що нею було подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, проте суд розглянув справу без неї, чим порушив право відповідача брати участь у судових засіданнях. Крім того, судом при вирішенні справи не було враховано факт наявності спільної з позивачем неповнолітньої дочки та сина з ІІІ групою інвалідності, який потребує лікування. Також суд не надав належної уваги фактам, що сторони перебували в шлюбі 25 років, мають трьох дітей, а також бажання відповідача зберегти сім`ю. При цьому, суд не надав сторонам часу на примирення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, при правильній оцінці фактичних обставин справи, тому є законним. Стверджує, що під час спільного проживання шлюб носив формальний характер протягом тривалого часу. Під час вирішення питання щодо розлучення апелянт запевняла, що не заперечує щодо розірвання шлюбу, за умови його відмови від частки у спільній власності на будинок по АДРЕСА_1 , та за умови повної відсутності майнового спору.

Твердження апелянта, щодо важливої необхідності виховання неповнолітньої дитини не відповідають дійсності, оскільки наразі позивач позбавлений можливості спілкуватися із своєю донькою навіть по телефону.

Спільний з відповідачем син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно є інвалідом третьої групи, але успішно поєднує заняття підприємницькою діяльністю із навчанням у вищому навчальному закладі та отримує відповідні соціальні виплати.

З моменту подання позовної заяви про розірвання шлюбу позивач не підтримує ніяких стосунків із відповідачем, і не бажає цього.

Вважає, що апелянт намагається затягнути розгляд справи, хоча з травня 2020 року він фактично перебуває у шлюбних стосунках з іншою жінкою та веде з нею спільне господарство, тому вважає, що скаржник поводиться аморально акцентуючи увагу суду на необхідність збереженні сім`ї та наданні терміну на примирення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 червня 1995 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області за актовим записом №2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 від 05 травня 2020 року. (а.с.5)

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до копії паспорта громадянина України, місце проживання позивача ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , з 18 травня 2020 року (а.с. 35). Зазначене також підтверджується актом обстеження житлового приміщення складеного депутатом Сквирської міської ради 02 серпня 2020 року (а.с. 38) та наказом №9-к від 17 липня 2020 року згідно якого ОСОБА_5 призначений на посаду головного спеціаліста служби у справах дітей та сім`ї Сквирської районної державної адміністрації.

Відповідно до копії паспорта громадянина України, місце проживання ОСОБА_8 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23).

Наведене підтверджує доводи позивача щодо того, що сумісне проживання із ОСОБА_8 ним фактично припинено, а спільне сумісне господарство не ведеться.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.

Встановивши, що шлюб сторін носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд першої інстанції ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суди не застосували відповідно до статті 111 СК України заходи примирення подружжя апеляційний суд відхиляє, як безпідставні виходячи з наступного.

Згідно зі вказаною статтею суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо.

Окрім цього, позовна заява до суду була подана 5 травня 2020 року, а рішення за нею було ухвалене 7 вересня 2020 року, тобто з часу подачі позову до ухвалення рішення про розірвання суду спливло чотири місяці, що є достатнім строком для примирення подружжя, при наявності такого бажання у сторін.

Однак, судячи з матеріалів справи, у сторін такого наміру не було, оскільки позивач наполягав на розірванні шлюбу та заперечував проти примирення, а відповідачем не надано жодного доказу який свідчив би, що нею вживались заходи спрямовані на примирення.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 04 березня 2009 року, сторони є батьками ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу відповідач в тому числі посилається на те, що внаслідок розірвання шлюбу права їх спільної малолітньої дитини на виховання у їх сім`ї будуть порушені.

Апеляційний суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу між сторонами не вплине на право дитини на виховання її батьками. Обов`язки батьків щодо виховання власної дитини передбачені положеннями статей 150, 157 СК України та не залежать від перебування її батьків у шлюбі.

Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

За наведених підстав суд також не приймає доводи апеляційної скарги щодо наявності у сторін повнолітнього сина з ІІІ групою інвалідності.

Ухвалою від 7 травня 2020 року судом відкрито провадження за поданою позовною заявою, визначено, що справа буде розглядатись за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 4 червня 2020 року.

У вказану дату справа не розглядалась, в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, про що складена довідка.

Ухвалою суду від 17 липня 2020 року закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду на 20 серпня 2020 року.

19 серпня 2020 року ОСОБА_1 подала клопотання про перенесення судового засідання.

20 серпня 2020 року судове засідання не відбулось і наступне судове засідання було призначене на 7 вересня 2020 року.

7 вересня 2020 року ОСОБА_1 повторно подала заяву про відкладення судового засідання.

За вказаних обставин, суд першої інстанції, мав право розглядати справу на підставі наявних в ній даних чи доказів.(ч.4 ст.223 ЦПК України)

Щодо твердження апелянта про перебування судді Фролова О.Л. 17 липня 2020 року у відпустці, то зазначена обставина спростовується відповіддю Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області згідно якої суддя Тальнівського районного суду Фролов О.Л. 17 липня 2020 року був відкликаний з щорічної відпустки.

За таких обставин, суд, не вбачає підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 07 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 5 листопада 2020 року.

Судді