Справа № 454/2287/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача та просить суд стягувати з ОСОБА_3 в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з навчанням в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50%прожиткового мінімуму для непрацездатної особи відповідного віку і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним 23-ох років.

Свої вимоги мотивує наступним.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є спільний син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на першому курсі денної форми навчання ДВНЗ «Червоноградський гірничо-економічний коледж».

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вона самостійно не має змоги забезпечити сина усім необхідним.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

Також просив замінити належного позивача з ОСОБА_1 на ОСОБА_5 .

Свої заперечення мотивує наступним.

На даний час їх спільний син з позивачкою є повнолітній і може самостійно звернутися з позовом про стягнення аліментів на своє утримання.

ОСОБА_1 має дітей від іншого шлюбу і тому відповідач вважає, що аліменти, які будуть стягуватись на їх спільного сина підуть на утримання, ще й інших дітей позивачки.

Він є інвалідом третьої групи та має встановлену втрату 50% працездатності. Потребує постійного лікування і медичного обстеження.

Зазначає, що постійно хворіє та проходить стаціонарне лікування на котре витрачає більшу частину пенсійного забезпечення.

Позивач ОСОБА_1 надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що твердження відповідача про те, що вона є неналежним позивачем не відповідає нормам ч.3 ст.199 СК України, якою передбачено право того з батьків з ким проживають діти на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання таких дітей.

Жодних аргументів, чому вона не може бути позивачем ОСОБА_2 не наведено.

Крім цього, відповідач інших утриманців, крім спільного повнолітнього сина з позивачкою не має.

Вважає, що у відповідача цілком задовільний стан здоров`я, а його покликання на те, що він постійно лікується йому потрібно лише для тримання регресних виплат.

Позивач подала заяву у якій позовні підтримала та просила задовольнити.

Відповідач просив розгляд справи проводити у його відсутності.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З оглянутого свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 встановлено, що у відповідач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході розгляду справи з дослідженої довідки №120 від 20.07.2020р., встановлено, що ОСОБА_5 навчається на 4 курсі денної форми навчання ДВНЗ «Червоноградський гірничо-економічний коледж». Термін навчання з 01.09.2017р. до 30.06.2021р.

Покликання відповідача про те, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Зокрема, частиною третьою статті 199 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З дослідженого довідки №362 виданої Жужелянською сільською радою 21.07.2020р. встановлено, що ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

З роз`яснень наданих в постанові пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що у разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.

З наявних матеріалів справи суд не вбачає підстав для залучення повнолітнього сина сторін до участі у справі, а тим більше на заміну позивача.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,б 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина.

Разом з цим, у рішенні Європейського суду від 27.11.1992 року справі "Олсон проти Швеції" зазначається "що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Особлива увага повинна приділятися найважливішим інтересам дитини, які, за своєю природою та важливістю, мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (Рішення Європейського суду від 07.08.1996 у справі "Йохансен проти Норвегії").

Також, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При визначенні розміру аліментів, які слід стягувати з відповідача суд враховує стан його здоров`я.

Зокрема, з досліджених в судовому засіданні довідок МСЕК серія 12ААА №027410 та серія 12ААБ №316889 встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи у зв`язку з професійним захворюванням, йому встановлено 50% втрати працездатності та рекомендовано лікування і спостереження у лікарів пульманолога, невролога та ін.

Крім цього, з наданих суду виписок з медичних карток стаціонарного та амбулаторного лікування встановлено, що ОСОБА_2 періодично протягом 2020 року проходив лікування.

Таким чином, суд враховуючи надані сторонами докази та вибір позивача, дійшов висновку, що з ОСОБА_2 слід стягувати в користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для непрацездатної особи відповідного віку, починаючи з 23.07.2020р. і до закінчення нею навчання, але не пізніше досягнення нею двадцяти трьох років.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для непрацездатної особи відповідного віку, починаючи з 23.07.2020р. і до закінчення сином навчання 30.06.2021 року, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення, протягом 30 днів з часу отримання копії рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає: с.Жужеляни Сокальського району Львівської області.

Головуючий: Л. Ю. Фарина