Справа № 462/5476/19 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/1314/20 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.,

розглянувши в м. Львові в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 24 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, покликаючись на те, що є власником квартири АДРЕСА_1 . В середині червня 2016 року мешканці квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться над її квартирою, розпочали ремонтні роботи в своїй квартирі. 12 жовтня 2018 року з квартири відповідача відбулось залиття її квартири, чим їй спричинено матеріальні та моральні збитки. Також ремонт проводився у нічний час, чим порушувався її нічний спокій, на її зауваження відповідачі не реагували, нею неодноразово викликався наряд поліції. Просить визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача на її користь 100000,00 грн. майнової та моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував, що факт залиття приміщень її квартири підтверджується актом ЛКП «Скнилівок». Судом також не враховано, що на підтвердження розміру матеріальної шкоди нею надано розрахунок, згідно якого розмір завданої їй шкоди становить 28 000 грн. Вважає, що внаслідок залиття належної їй квартири вона має право на відшкодування моральної шкоди, яку обґрунтовує тим, перебування в постійному стресі внаслідок залиття та порушення режиму тиші у нічній час у зв`язку із проведення відповідачами ремонтних робіт значно погіршився її стан здоров`я.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 , квартира АДРЕСА_2 належить відповідачу ОСОБА_2 .

Згідно акту ЛКП «Скнилівок» від 17 жовтня 2018 року у квартирі АДРЕСА_1 відбулося залиття з квартири АДРЕСА_2 внаслідок протікання крана на рушникосушці.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , районний суд входив з того, що акт ЛКП «Скнилівок» від 17 жовтня 2018 року, яким встановлено причину залиття, не відповідає п. 3.3.1. Інструкції з діловодства у Львівській міській раді та її виконавчих органах, установах, організаціях, комунальних підприємствах, затвердженої рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 21 січня 2011 року №35, оскільки у ньому відсутні будь-які відмітки про належну його реєстрацію, а відтак не можливо встановити його походження, чи такий акт винесений уповноваженими на це особами та належність фіксування інформації, викладеної у такому акті. Крім того, позивачем не доведено розмір матеріальної шкоди, спричинений залиттям; надана нею виписка з карти стаціонарного хворого від 09 листопада 2018 року не доводить, що позивач проходила лікування саме у зв`язку із винними діями відповідача ОСОБА_2 ; інформацією Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області від 16 вересня 2019 року зафіксовано лише звернення позивача ОСОБА_1 з приводу порушенні тиші сусідами з квартири АДРЕСА_2 , однак таким не зафіксовано факт проведення ремонтних робіт у нічний час.

Однак, з таким висновком суду колегія погоджується не повністю.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно акту ЛКП «Скнилівок» від 17 жовтня 2018 року, складеного комісією в складі майстрів по експлуатації житлового фонду ЛКП «Скнилівок» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з виходом на місце встановлено, що внаслідок залиття, яке мало 16.10.2018 року, пошкоджено наступні приміщення квартири АДРЕСА_1 - наявні сліди залиття на стелі ванної кімнати площею 2,7 кв.м, на стелі туалету - площею 1,3 кв.м і частково двох стінах в туалеті та ванній кімнаті. Залиття відбулося із квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище, внаслідок протікання крана на рушникосушилці. Акт завірений директором ЛКП «Скнилівок» та затверджений печаткою ЛКП «Скнилівок».

Зазначене в акті відповідачем не спростовано.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду в тій частині, що позивачем не доведено належними доказами розмір матеріальної шкоди, а поданий нею самостійно проведений розрахунок шкоди не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України.

Однак, враховуючи, що внаслідок винних дій відповідача було пошкоджено належне їй майно - приміщення квартири АДРЕСА_1 , така має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ст.23 ЦК України, розмір якої, з врахуванням характеру шкоди, колегія суддів визначає в сумі 5000 грн.

З наведених мотивів, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди слід скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову про часткове задоволення цих позовних вимог. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено 30 жовтня 2020 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 24 січня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди скасувати.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2020 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Шеремета Н.О.

Цяцяк Р.П.