Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3891/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого Позарецької С.М.

секретаря Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що подана представником адвокатом Манзар Тетяною Володимирівною про стягнення судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Заявниця (відповідач по справі) ФОП ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Манзар Т.В., звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ухвали суду від 01.10.2020 вказаний позов залишено без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

06.10.2020 до суду надійшла заява відповідача ФОП ОСОБА_1 та її представника адвоката Манзар Т.В. від 05.10.2020, зміст якої свідчить про вимогу стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 судових витрат, понесених нею в якості оплати за правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн. 00 коп. Зазначено, що позивачем порушені процесуальні права, передбачені ЦПК України, нею необґрунтовано було подано позов до неналежного відповідача. Зрозумівши це, позивач вирішила предмет спору з належним відповідачем ТОВ «Корал Тревел», який є виконавцем по договору.

22.10.2020 на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , з якого вбачаються її заперечення проти заяви відповідача ФОП ОСОБА_1 та її представника адвоката Манзар Т.В. від 05.10.2020 щодо стягнення з неї на користь ФОП ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в сумі 7000грн.00коп. та прохання відмови у задоволенні заявлених вимог. Зазначено, що нею залишено позовну заяву без розгляду, оскільки позовні вимоги були задоволені в добровільному порядку вже після подачі позовної заяви та під час розгляду справи по суті. Вважає, що відсутні підстави для стягнення з неї судових витрат на користь відповідача; розмір витрат на правничу допомогу адвоката є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді. Наслідком поданого позову стало добровільне виконання позовної вимоги і має місце зловживання відповідачем своїми правами та обов`язками, що призвело до звернення позивача до суду із позовною заявою. Вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги, оскільки відповідачем визнано вимоги та сплачено кошти в добровільному порядку.

У судове засідання заявниця ФОП ОСОБА_1 та її представник адвокат Манзар Т.В. не з`явилися, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Представником заявника ОСОБА_3 засобами електронного сервісу надано 26.10.2020 до суду заяву, в якій йдеться про можливість розгляду заявлених вимог, які вона підтримує і просить задовольнити, без її участі.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

Враховуючи думку учасників справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, зважаючи на наступне:

03.06.2020 позивач ОСОБА_2 звернулася у Придніпровський районний суд м.Черкаси з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок невиконання умов Договору на туристичне обслуговування №126185 від 31.01.2020, на загальну суму 18 500 грн.00 коп.

При цьому, ні під час підготовчого засідання, ні у відзиві на позов відповідачем та його представником не зазначалось про те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Навпаки, у відзиві зазначено про те, що між сторонами дійсно було укладено договір від 31.01.2020р. на туристичне обслуговування № НОМЕР_1 ; відповідач як турагент, в повному обсязі виконав взяті на себе обов`язки, передбачені договором та інш. Наведені мотиви, за яких відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди.

Ухвалою суду від 09.06.2020 даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.07.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 24.09.2020р. позовну заяву залишено без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, за заявою позивача (як зазначено, даний спір вирішено в добровільному порядку), проти чого не заперечувала і відповідач.

Крім того, за наданими позивачем та відповідачем матеріалами, вбачається, що ФОП ОСОБА_1 листом №3 від 08.09.2020р. повідомила ОСОБА_2 про те, що вона може отримати кошти в розмірі 9726грн. 60коп. При цьому, заява про залишення позову без розгляду подана позивачем 24.09.2020р.

З матеріалів справи також вбачається, що представником відповідача ФОП ОСОБА_1 , при розгляді справи № 711/3891/20, була адвокат Манзар Тетяна Володимирівна, що підтверджується: договором про надання правової допомоги від 23.06.2020р. №36, ордером серія СА №1003571 від 01.07.2020р., свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 05.03.2014р.

Відповідно до п. 3.1 Договору про надання правничої допомоги від 23.06.2020, обов`язком клієнта є оплата гонорару адвоката у розмірі та в строк погоджений між ними та оформляється Додатковою угодою (п.4.2 цього Договору)(а.с.120). Зі змісту Акту №21 прийому наданих послуг до Договору адвокатом Манзар Т.В. вбачається наявність детального опису робіт, виконаних нею та їх погоджена вартість, яка становить 7000грн.00коп (а.с.121). Крім того, заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу, яка підтверджується Додатковим договором від 01.10.2020 та квитанцією №21 від 01.10.2020 (а.с.122-123).

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як передбачено частинами 5 та 6 статті 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Отже, принцип пропорційності розподілу судових витрат може бути не застосований у випадку зловживання стороною процесуальними правами, якщо в позові відмовлено судові витрати можна покласти на відповідача, або можливо задовольнити позов та покласти на позивача судові витрати.

За результатами розгляду заяви відповідача ФОП ОСОБА_1 та її представника адвоката - Манзар Т.В. про стягнення із позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000грн., понесених по даній цивільній справі, суд вважає, що заявником (відповідачем) не доведено, що позивачем були здійснені необґрунтовані дії при подачі позову, в ході розгляду цієї справи.

На думку суду, є безпідставними твердження заявника про те, що позов позивачем пред`явлено до неналежного відповідача, враховуючи матеріали справи та норми ст. 4 ч.1 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили факт, що позивач діяла недобросовісно та пред`явила необгрунтований позов; про те, що вона систематично протидіяла правильному та швидкому вирішенню спору, а також про те, що позивач мала на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача, тощо. Слід також зазначити, що саме по собі твердження у відзиві на позов стороною відповідача про те, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими (а.с.37), не є тими обставинами, що свідчать про недобросовісність дій позивача чи пред`явлення необґрунтованого позову, враховуючи, що судом за результатами розгляду справи, ухвалене рішення про залишення позову без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України. Позивачем ОСОБА_2 подано заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку із вирішенням спору лише після того, як були задоволені позовні вимоги (у вересні 2020 року) вже після подачі позову до суду, після закриття підготовчого провадження по справі і до початку розгляду справи по суті.

Крім того, відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено нормами ч. 9 ст. 141 ЦПК України, що виключає право відповідача вимагати про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, суд вважає, що у задоволенні заяви відповідача про компенсацію їй позивачем витрат на правничу допомогу слід відмовити, оскільки вказана заява не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача.

При вирішенні даного питання, судом враховані висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 26 вересня 2018 року (справа № 148/312/16-ц).

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 3, 4, 13, 133, 141, 142, 258-261, 353-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), що подана представником адвокатом Манзар Тетяною Володимирівною про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 (код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст ухвали складений 02.11.2020.

Головуючий: С. М. Позарецька