ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 645/3694/18

провадження № 22ц/818/4809/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участі секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 29 липня 2020 року, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

.у с т а н о в и в:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заява мотивована тим, що 14 лютого 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Ленінському відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстрували шлюб.

25 червня 2013 рок рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова цей шлюб між сторонами розірваний.

За час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає разом з матір`ю. ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, тому є підстави для стягнення з нього аліментів в судовому порядку.

27 вересня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова видав судовий наказ, яким стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Видаючи судовий наказ, суд першої інстанції виходив із того, що заява ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки у зазначеному розмірі є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У березні 2019 року ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2018 року у справі № 645/3694/18 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 червня 2019 року заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 27 вересня 2018 року у справі № 645/3694/18, задоволено. Судовий наказ, виданий Фрунзенським районним судом м. Харкова 27 вересня 2018 року у справі № 645/3694/18 скасовано.

25 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового наказу, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 27 вересня 2018 року у справі № 645/3694/18.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 червня 2019 року скасовано. Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 27 вересня 2018 року в справі № 645/3694/18.

Скасовуючи ухвалу суду та відмовляючи в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 , апеляційний суд виходив із того, що обставини, на які посилався останній у своїй заяві, були відомі йому під час розгляду справи, тому їх не можна вважати нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Постановою Верховного Суду від 22 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову та передаючи справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції вказав, що повноважень розглядати по суті заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами апеляційний суд не має, так як це є компетенцією суду, судове рішення якого переглядається.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 червня 2019 року скасовано і направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

29 липня 2020 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова у задоволенні заяви боржника ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова від 27 вересня 2018 року по справі № 645/3694/18 відмовлено.

Не погоджуюсь з вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 звертається з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 липня 2020 року та ухвалити нове рішення яким скасувати судовий наказ від 27 вересня 2018 року у справі № 645/3694/18.

Апеляційна карга мотивована тим, що ОСОБА_2 добровільно сплачував грошові кошти на утримання своєї малолітньої доньки до та під час розгляду заяви про видачу судового наказу; у боржника, крім малолітньої доньки, є син та дружина, які перебувають на його утриманні; з урахуванням значного середнього доходу ОСОБА_2 на місяць визначений судом розмір аліментів значно перевищує прожитовий та рекомендований мінімум для дитини відповідного віку. Вказував на те, що він не знав і не міг знати на момент розгляду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, що його дружина, зважаючи на реальний стан речей у їхньому спільному проживанні та вихованні сина, буде стверджувати про самостійне утримання нею їх спільної дитини та не міг надати докази на спростування вказаних обставин.

ОСОБА_2 наголошує, що зазначені обставини існували в період липень - вересень 2018 року, вони є нововиявленими та істотними для розгляду цієї справи. Заначає, що він був позбавлений можливості заявити про існування таких обставин суду, оскільки не приймав участь у розгляді цієї справи, а тому вважав, що судовий наказ від 27 вересня 2018 року підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

У своїй скарзі ОСОБА_2 наводить докази, про належний рівень утримання дитини, забезпечення її гармонійного розвитку, що підтверджується чеками та звітами про перерахування грошових коштів в матеріалах справи (т.1 а.с. 233,240-246). Вважає, що вказані фактичні дані щодо регулярного утримання малолітньої дитини, приймання активної участі в її вихованні у встановленому порядку спростовують факти які, судом першої інстанції покладені в основу судового наказу, і наголошує, що саме ці дані є нововиявленими обставинами і істотними в даній справі. Отже, на думку скаржника, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_2 сплачував матеріальну допомогу на користь дитини з 2013 року до та під час розгляду заяви про видачу судового наказу та продовжує сплачувати під час розгляду заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про розгляд справи. Апелянт судову повістку не отримав, як зазначено в довідці "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання.

Згідно з ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Проте жодних заяв з цього приводу в матеріалах справи не міститься.

Представник апелянта звернувся з заявою в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що перебуває на лікарняному, але доказів поважності причин неявки суду не надав.

Інші учасники справи, зокрема ОСОБА_1 , повідомлені належним чином.

З огляду на ч.2 ст. 372 ЦПК України судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляд усправи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, погоджується з висновками, викладеними судом першої інстанції в ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Частиною 8 ст.170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Судовий наказ видано відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, а тому його може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявник вказав на наявність підстав для такого перегляду, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Отже, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423, п. 1 ч. 1 ст.424 ЦПК України нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а строк

звернення з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами починає відлік із дня, коли заявник дізнався або міг дізнатися про існування цих нововиявлених обставин, які йому не були відомі на час розгляду справи.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність боргу по аліментним платежам, про невідповідність присудженого судовим наказом розміру аліментів положенню пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, згідно з яким судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, свідчать про наявність спору про право.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами..

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Таким чином, нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (частина друга статті 423 ЦПК України).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розглядусправи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

На відміну від нововиявлених обставин, нові обставини, тобто обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новим обставинами. За аналогією не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами нові докази.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 було відомо про обставини, які він зазначив як істотні для справи обставини для перегляду судового наказу, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 27 вересня 2018 року у справі № 645/3694/18. А саме: що він сплачував грошові кошти на утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , як до, так і під час розгляду заяви про видачу судового наказу, що на його утриманні також перебувають малолітній син ОСОБА_5 , та дружина ОСОБА_6 , що він має певний дохід.

Отже, вказані обставини не можна вважати нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Враховуючи зазначене, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, правильно виходив із того, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, та зводяться до власного тлумачення заявницею положень процесуального закону.

Загалом доводи апеляційної скарги зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судівусіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_2 у своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі № 645/3694/18 виданого Фрунзенський районним судом м .Харкова від 27 вересня 2018 року, не є нововиявленими, суд першої інстанції правильно залишив його заяву без задоволення.

Зазначені боржником обставини не є нововиявленими, не спростовують факти, покладені в основу судового наказу. Тобто, доводи заяви боржника про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами свідчать про його незгоду з судовим наказом, що не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

З огляду на вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає за необхідне відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу - залишити без задоволення, судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 липня 2020 року-залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови

складено 30 жовтня 2020 року