Справа № 138/1870/20
Провадження №:2/138/574/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Київської Т.Б.,

за участю секретаря Політанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ТОВ «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Веллфін» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов мотивовано тим, що 27.10.2015 між сторонами укладено договір позики №216674 в електронній формі. Згідно п. 1.1 договору позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 4 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування коштами. Пунктом 1.3 договору позики встановлено, що позика надається строком на 16 днів. Відповідному до п. 1.4 договору дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником та позикодавцем. Позичальником в порядку встановлено п. 1.4 договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 4 000,00 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ", яке надає ТОВ "ВЕЛЛФІН" технічну можливість для проведення операцій. Згідно п. 1.5 договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 20,00 грн. за перший день користування позикою; 1,8 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.2 цього договору; 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов за цим договором.

Відповідач не виконала вимоги укладеного договору, в зв`язку із чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 06.07.2020 становить 154 424,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. - основний борг; 71 784,00 грн. - заборгованість по відсотках; 78 640,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути борг, позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 154 424,00 грн. заборгованість за договором позики та 2 316,36 грн. судового збору.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.08.2020 відкрито провадження у справі.

31.08.2020 до суду надійшов відзив на позов мотивований тим, що відповідач позовні вимоги не визнала, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що вона підписувала той договір позики, який додано до позову. Крім того, позивачем не доведено факт видачі відповідачу позики, оскільки суду не надано суду відповідних доказів. Також до позову не додано документи, які підтверджують розмір заборгованості та за який період часу її нараховано. Щодо нарахованих процентів, відповідач зазначила, що строк дії договору кредиту становить 16 днів, однак позивачем було нараховано проценти після закінчення строку кредитування. Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.09.2020 було відкладено судове засідання та визнано обов`язковим, щоб представник позивача надав особисті пояснення щодо обставин перерахування відповідачу кредитних коштів.

В судове засідання представник позивача не з`явився. На виконання вимог ухвали надав лише додаткові письмові пояснення в яких зазначив, зокрема, що законом передбачено, що після спливу строку кредитування кредитодавцем може бути нараховано проценти за користування кредитом відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі, якщо інший розмір процентів не передбачений договором. Враховуючи те, що розмір процентів за користування кредитом передбачений договором, позивач вважає, що проценти підлягають стягненню. Разом з тим, про обставини зазначені в ухвалі суду від 29.09.2020 представник позивача жодних пояснень чи доказів суду не надав.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки сторони скористались своїм правом на подання відзиву на позову та відповіді на відзив, а також надати суду свої заяви та клопотання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позові просив розгляд справи проводити без його участі. Позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явилась. Про час та місце проведення судового розгляду повідомлена завчасно та належним чином. Надала відзив на позов в якому просила відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до таких висновків.

На підтвердження обставин на які позивач посилається, як на підставу позовних вимог, суду надано договір позики № 216674 від 30.06.2017.

У відзиві відповідач стверджувала ту обставину, що вона не підписувала той договір позики, копія якого міститься в матеріалах справи.

Разом з тим, згідно п.1.1 договору позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 4 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування кредитом.

Пунктом 1.3 договору позики встановлено, що позика надається строком на 16 днів. Відповідно до п.1.4 договору дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником та позикодавцем.

Згідно п.1.5 договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 20,00 грн. за перший день користування позикою; 1,8 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього договору.

Згідно п.п. 1.2 договору позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту Позикодавця (https://creditup.com.ua), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно п.п. 4.1, 4.2 Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті Товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на Сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення (а.с.10).

Згідно п.6.3 Правил у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує Заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в Заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в Заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, Заявник отримує електронну копію договору позики (а.с.11).

Згідно п.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

За приписами п.9 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором-дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п.12 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор- алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, одноразовий ідентифікатор має наступні ознаки: наявність алфавітно-цифрової послідовності (що відповідає п.4.9. Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»); оферта (заповнення Заявки на отримання позики) та акцепт (прийняття рішення про надання позики); реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (здійснюється шляхом заповнення заявки); можливість передачі такого ідентифікатора засобом зв`язку (СМС, електронна пошта, телефонний зв`язок).

Пунктом 6.8 Правил встановлено, що Заявник погоджується на використання у всіх відносинах, що засновані на першому Договорі позики та на всіх наступних договорах позики, інших договірних угодах, що можуть бути укладені між Заявником та Товариством свого Логіну та Паролю Особистого кабінету в якості аналога власноручного підпису між Товариством та Заявником.

Враховуючи викладене суд не може вважати доведеною ту обставину, що 30.06.2017 у встановленому п.п.4.1,4.2. Правил порядку ОСОБА_1 не оформлювала заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, оскільки суду надано відповідну роздруківку заявки з офіційного веб-сайту ТОВ «Веллфін».

Заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо Позичальника, а також фото останньої (а.с.15-17).

Разом з тим, п. 1.4 договору передбачено, що договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківській рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до п.4.10 Правил відповідність зазначеної суми, підтверджує належність рахунку для перерахування позики Заявнику, та підтверджує згоду Заявника на отримання позики.

Відповідно до п.6.10-6.12 Правил Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в Договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в Заявці.

Позивач, обґрунтовуючи обставину перерахування відповідачу кредитних коштів, надав суду копію договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 укладеного між ТОВ «Веллфін» та ФК «Вей фор пей».

Згідно п.п. 4.5.2, 4.5.3 фінансова компанія ініціює зарахування зазначених в переліку сум грошових коштів на користь клієнтів із коштів, що надійшли на рахунок фінансової компанії, відкритий в розрахунковому банку, від кредитної установи в строк та на умовах, встановлених в договорі та додатку № 2 до договору з урахуванням вимог відповідних платіжних систем. Про результати перерахування коштів (успішне або неуспішне перерахування) Фінансова компанія повідомляє кредитній установі.

Разом з тим, доказів успішного перерахування коштів ФК «Вей фор пей» на рахунок відповідача за кредитним договором № 216674 чи будь-яких інших доказів такого перерахування суду надано не було.

З наданого суду розрахунку заборгованості за договором позики № 216674 від 30.06.2017 слідує, що тіло кредиту в період з 30.06.2017 по 21.09.2020 не змінювалось.

Тобто, на переконання суду, матеріали справи не містять жодного доказу щодо реального надання відповідачу кредитних коштів, обумовлених в договорі позики № 216674 від 30.06.2017.

Крім того, сам же відповідач у відзиві заперечує факт перерахунку йому кредитних коштів.

Враховуючи викладене вище, а також те, що відповідач оформила заявку на отримання кредиту, однак доказів отримання кредитних коштів суду надано не було, підстави для задоволення позову відсутні.

Зважаючи на те, що в задоволенні позовної ТОВ «Веллфін» про стягнення кредиту було відмовлено, слід відмовити також і в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ТОВ «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.11.2020.

Суддя: Т.Б.Київська