У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2020 Справа №607/18297/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29 жовтня 2020 року звернулася до суду із заявою, у якій просить видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення до суду заяви та до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та долучені до неї додатки, суддя приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити, з огляду на наступне.

Статтею 6 Сімейного кодексу України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Тобто, законом передбачено, що правовий статус дитини має особа, яка не досягла 18 років.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу (ч. 1 ст. 160 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Наведене свідчить про те, що право на звернення до суду у порядку наказного провадження мають особи, якщо вони заявляють вимоги про стягнення аліментів у визначених ст. 161 ЦПК України розмірах саме на утримання дітей, тобто осіб до 18 років.

Натомість, у поданій, в порядку наказного провадження, заяві, заявниця просить стягувати із боржника аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання.

Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне положення дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З огляду на вищевказане, заявлені заявницею вимоги поро стягнення аліментів на повнолітню дочку потребують з`ясування під час судового розгляду усіх обставин, зокрема, можливості надання таких аліментів особою, до якої пред`явлено таку вимогу та покладення обов`язку доказування даного факту на особу, яка претендує на такі аліменти.

Згідно п. 3 ч.1 ст.165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 заявлено вимогу про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, що не відповідає вимогам пункту 4 частини 1статті 161 цього Кодексу, суд приходить до висновку про наявність підстав, визначених п. 3 ч.1 ст.165 ЦПК України для відмови у видачі судового наказу.

Згідно ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.163-166, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Роз`яснити заявнику її право на звернення до суду із вказаними вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення ухвали суду 03 листопада 2020 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка