ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

28 жовтня 2020 року

м. Харків

Справа № 629/953/17

Провадження № 22-ц/818/2546/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Лозівська районна державна адміністрація Харківської області,

відповідач Харківська обласна державна адміністрація,

відповідач Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, Харківської обласної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третьої особи ОСОБА_2 про визнання поновленими договорів оренди земельної ділянки,

за апеляційними скаргами Харківської обласної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2018 року, ухвалене суддею Смірновою, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, Харківської обласної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання поновленими договорів оренди земельної ділянки водного фонду на той самий строк, визнання права на оренду земельної ділянки водного фонду після смерті орендаря, який в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що 13 травня 2003 року та 03 жовтня 2003 року між її чоловіком ОСОБА_3 та Лозівською районною державною адміністрацією укладено договори оренди земельних ділянок водного фонду для рибогосподарських потреб строком до 31 грудня 2013 року. За два місяця до закінчення строку дії договорів ОСОБА_3 14 травня 2013 року та повторно 13 листопада 2013 року звернувся з заявами про поновлення зазначених договорів на новий строк та надав проекти додаткових угод.

Згідно витягу з протоколу засідання Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 28 листопада 2013 року вирішено одноголосно рекомендувати голові райдержадміністрації поновити ОСОБА_3 дію договорів оренди земельних ділянок водного фонду. Проте, з 13 січня 2013 року повноваження щодо розпорядження орендованими землями перейшли до Харківської обласної державної адміністрації, яка жодних повідомлень та рішень про відмову у поновлені договорів оренди, заперечень, листів та будь-якої кореспонденції з цього приводу ОСОБА_3 не надсилала. Також не надходило жодної кореспонденції, яка б проінформувала її чоловіка про те, що розпорядником орендованих ним земельних ділянок є вже інший орган.

Із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 10 лютого 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 запропоновано надати певні документи та знову звернутися з питанням поновлення договорів оренди до Харківської обласної державної адміністрації, а згідно відповіді від 19 травня 2014 року - з проханням надати витяг з державного кадастру про земельні ділянки та повторно звернутися з питанням поновлення договорів оренди до обласної державної адміністрації.

Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Вважала, що ОСОБА_3 за період оренди належним чином виконував обов`язки за договорами оренди, скарг на ОСОБА_3 від контролюючих органів, підприємств, установ, організацій та громадян не надходило, претензій з приводу неналежного виконання умов договорів орендодавцем не направлялось, орендна плата сплачувалась орендарем в повному обсязі, заборгованості не було, жодних приписів не ухвалювалося та до будь-якої відповідальності ОСОБА_3 не притягувався. Навпаки, ОСОБА_3 сумлінно виконував обов`язки. Згідно вказаних договорів дотримувався вимог земельного і екологічного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі.

Вказала, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 . Проте, єдиною підставою для відмови їй у визнанні права на оренду землі представник Харківської обласної державної адміністрації вказав про не укладення додаткової угоди, але додаткова угода не укладена саме через зволікання Харківської обласної державної адміністрації Харківської області, до якої перейшли повноваження щодо розпорядження орендованими землями з 01 січня 2014 року, і саме через це безпосередній орендодавець не змогла нічого зробити.

Вказала, що відсутність додаткової угоди не є тим юридичним фактом, що може бути перепоною для самого факту поновлення договорів оренди, також відсутнє повідомлення орендодавця протягом місяця про заперечення в поновленні договорів та відповідне рішення з цього приводу.

Зазначила, що закон вимагає від орендаря для поновлення договорів оренди землі водного фонду надіслати лише лист-повідомлення про намір такого поновлення та проект додаткової угоди, що й було зроблено її чоловіком. Жодних інших документів закон надавати не зобов`язує, більш того, всі необхідні документи повинні знаходитися і у орендодавця, а також у органа, який ці договори реєстрував. Рекомендація щодо повторного звернення з питанням поновлення договорів оренди до Харківської обласної державної адміністрації також не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки з таким зверненням необхідно звернутися не пізніше ніж за два місяці до закінчення терміну дії договорів, що також зроблено орендарем.

Вважала, що неправомірні дії Харківської обласної державної адміністрації є наслідком зволікання в оформленні поновлення дії договорів, грубо порушили законні права та інтереси орендаря ОСОБА_3 , який через свою хворобу не зміг таке зволікання оскаржити, і як наслідок на сьогоднішній час грубо порушуються її інтереси на оренду вказаних земельних ділянок.

Просила визнати поновленими на той самий строк і на тих самих умовах договори оренди земельної ділянки водного фонду від 13 травня 2003 року та 03 жовтня 2003 року для рибогосподарських потреб, укладені між Лозівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_3 строком на 10 років; визнати за нею право на оренду земельної ділянки водного фонду загальною площею 38,7052 га, яка розташована на території Домаської сільської ради відповідно до договору, укладеного 13 травня 2003 року та зареєстрованого 15 травня 2003 року Лозівським районним відділом земельних ресурсів Харківської області за № 2 в порядку переходу права після смерті ОСОБА_3 ; визнати за нею право на оренду земельної ділянки водного фонду загальною площею 9,6793 га, яка розташована на території Домаської сільської ради відповідно договору, укладеного 03 жовтня 2003 року та зареєстрованого 06 липня 2004 року Лозівським відділом Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах за № 4, в порядку переходу права після смерті ОСОБА_3 ; судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2018 року, в якому ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 березня 2018 року виправлено описки, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено договори оренди земельної ділянки водного фонду від 13 травня 2003 року та від 03 жовтня 2003 року для рибогосподарських потреб, укладені між Лозівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_3 на той самий строк і на тих самих умовах, а саме строком на 10 років; визнано за ОСОБА_1 право на оренду земельної ділянки водного фонду, загальною площею 38,7052 га, яка розташована на території Домаської сільської ради Лозівського району Харківської області, відповідно до договору, укладеного 13 травня 2003 року та зареєстрованого 15 травня 2003 року Лозівським районним відділом земельних ресурсів Харківської області за № 2, в порядку переходу права після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано за ОСОБА_1 право на оренду земельної ділянки водного фонду загальною площею 9,6793 га, яка розташована на території Домаської сільської ради Лозівського району Харківської області відповідно до договору, укладеного 03 жовтня 2003 року та зареєстрованого 06 липня 2004 року Лозівським відділом Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах за № 4 в порядку переходу права після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнуто з Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, Харківської обласної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору по 213,34 грн. з кожного.

В апеляційних скаргах Харківська обласна державна адміністрація та Головне управління Держгеокадастру у Харківській області просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норма матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга Харківської обласної державної адміністрації мотивована тим, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що з 01 січня 2013 року розпорядження землями водного фонду, до яких належать орендовані земельні ділянки, входить до повноважень Харківської обласної державної адміністрації; що за результатами розгляду заяви орендаря листом Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 10 лютого 2014 року ОСОБА_3 повідомлено про надання обов`язкових документів для здійснення процедури поновлення договорів, а листом від 19 травня 2014 року повідомлено про необхідність надання витягу з Державного кадастру про земельні ділянки; що вирішення питання щодо поновлення договору оренди земельної ділянки можливе після внесення відомостей про формування земельної ділянки до Державного земельного кадастру та державної реєстрації права користування (оренди) земельною ділянкою відповідно до вимог чинного законодавства; що договори оренди земельних ділянок від 13 травня 2003 року та 03 жовтня 2003 року до 21 квітня 2014 року не поновлено з причин не усунення ОСОБА_3 недоліків у наданні відповідних обов`язкових документів; що додаткові угоди до договорів оренди землі про їх поновлення не укладені сторонами у місячний строк, у зв`язку з чим договори оренди землі між сторонами не поновлені, а припинили свою дію ще 31 грудня 2013 року у зв`язку зі спливом строку, на який їх укладено; що до закінчення терміну дії спірних договорів оренди землі сторони не дійшли згоди щодо строку його дії; що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень та прийняв рішення, яке віднесено до виключної компетенції Харківської обласної державної адміністрації, а також проігноровано процедуру та обов`язковість наявності документів для здійснення процедури поновлення договору оренди землі, визначену законодавством; що після смерті орендаря, позивач у липні 2014 року зверталася до Головного Управління Держземагенства у Харківській області з листом про поновлення спірних договорів оренди земельних ділянок водного фонду, однак їй відмовлено у поновленні цих договорів у зв`язку із закінченням терміну дії договорів та роз`яснено, що право оренди земельної ділянки водного фонду нею може бути оформлено тільки за результатами земельних торгів у разі її перемоги на аукціоні; що ОСОБА_3 за життя не поновив договори, не набув права оренди, договори оренди припинилися у зв`язку з закінченням строку, на який їх було укладено, тому й перехід права на оренду земельних ділянок до спадкоємця ОСОБА_1 не можливий; що ОСОБА_1 вже зверталася до суду з позовом до Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, Харківської обласної державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 про визнання за нею у порядку спадкування права на оренду земельних ділянок за спірними договорами після смерті орендаря, однак їй відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Харківській області мотивована тим, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що управління наділене повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах області, яке утворено у травні 2015 року, тому не приймало будь-якої участі в укладенні спірних договорів оренди, ніяких зобов`язань за вказаними договорами оренди управління не набуло. Крім того, до управління жодних позовних вимог не пред`явлено та не оскаржено дій чи рішень, у зв`язку з чим судом першої інстанції не враховано, що управління є неналежним співвідповідачем; що право на оренду припинилось ще до смерті ОСОБА_3 , а отже не може бути успадкованим; що в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження факту прийняття спадщини та не зазначено, чи зверталась позивач до органів нотаріату щодо успадкування права на оренду земельних ділянок, а також відмови нотаріуса у видачі свідоцтва на право на спадщину; що право на оформлення спадщини у судовому порядку пов`язане з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2018 року апеляційні скарги Харківської обласної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки ОСОБА_3 не дотримано строки повідомлення орендодавця, а саме Харківську обласну державну адміністрацію, про намір реалізувати своє переважне право на поновлення вказаних договорів, а дія договорів оренди закінчилась 31 грудня 2013 року, переважне право ОСОБА_3 перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк припинено, а тому підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2018 року скасовано , а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 травня 2003 року між Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області, в особі голови Реви Б. К., що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування», та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду, відповідно до умов якого Лозівська районна державна адміністрація Харківської області на підставі розпорядження № 02 від 02 січня 2003 року надала, а ОСОБА_3 прийняв в оренду земельну ділянку водного фонду, яка знаходиться на території Домаської сільської ради Лозівського району Харківської області, з водним об`єктом та гідротехнічними спорудами загальною площею 38,7052 га, в тому числі земель під водою 23,5702 га, захисна прибережна смуга 14,4402 га, гідротехнічна споруда 0,6948 га. Земельна ділянка передана в оренду для рибогосподарських потреб. Договір діє з дати його державної реєстрації до 31 грудня 2013 року.

Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Завадою М. В. та зареєстровано у Лозівському районному відділі земельних ресурсів, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі зроблено запис від 15 травня 2003 року за № 2.

03 жовтня 2003 року між Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області, в особі голови Реви Б. К., що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування», та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду, відповідно до умов якого Лозівська районна державна адміністрація Харківської області на підставі розпорядження № 241 від 17 липня 2003 року надала, а ОСОБА_3 прийняв в оренду земельну ділянку водного фонду, яка знаходиться на території Домаської сільської ради Лозівського району Харківської області з водним об`єктом та гідротехнічними спорудами загальною площею 9,6793 га, в тому числі земель під водою 4,2590 га, захисна прибережна смуга 5,1454 га, гідротехнічна споруда 0,2749 га. Земельна ділянка передана в оренду для рибогосподарських потреб. Договір діє з дати його державної реєстрації до 31 грудня 2013 року.

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Завадою М. В. та зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» від 06 липня 2004 року.

Згідно пункту 2.2 вищезазначених договорів по закінченні терміну договорів орендар, в разі належного виконання його умов, має переважне право на поновлення договорів на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договорів на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до їх закінчення.

На виконання зазначених договорів ОСОБА_3 у травні 2013 року звернувся до Лозівської районної державної адміністрації Харківської області з заявою щодо поновлення договорів оренди земельних ділянок від 13 травня 2003 року та 03 жовтня 2003 року.

Із відповіді Лозівської районної державної адміністрації Харківської області № 02-50/2494 від 05 вересня 2013 року слідує, що ОСОБА_3 відмовлено у поновленні договорів з посиланням на те, що строк договорів оренди земельних ділянок, які пропонується поновити, не закінчився, а відтак відсутні правові підстави для їх поновлення.

13 листопада 2013 року ОСОБА_3 повторно звернувся до Лозівської районної державної адміністрації Харківської області з листом щодо поновлення договорів оренди земельних ділянок водного фонду від 13 травня 2003 року та 03 жовтня 2003 року на той самий строк з доданими проектами додаткових угод, про що свідчить відмітка на самому повідомленні.

Згідно витягу з протоколу засідання земельної комісії Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 28 листопада 2013 року вирішено одноголосно рекомендувати голові райдержадміністрації поновити ОСОБА_3 дію договорів оренди земельних ділянок водного фонду терміном на 10 років; доручено Управлінню Держземагенства у Лозівському районі Харківської області підготувати проект відповідного розпорядження та надати його голові райдержадміністрації для розгляду.

Листом Головного управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області від 10 лютого 2014 року № Д-68/0/10-160/0/14-14 ОСОБА_3 запропоновано надати обов`язкові документи для здійснення процедури поновлення договорів, а саме, план або схему земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об`єкта оренди; кадастрові номери земельних ділянок та документи, що посвідчують особу (копія паспорту та ідентифікаційного коду).

У подальшому ОСОБА_3 звернувся до Харківської обласної державної адміністрації щодо поновлення спірних договорів оренди земельних ділянок на той самий строк та надав копії договорів оренди земельних ділянок водного фонду від 13 травня 2003 року та 03 жовтня 2003 року; додаткові угоди про поновлення договору оренди землі; копії кадастрових планів земельних ділянок та інші графічні матеріали; копії актів встановлення та погодження меж; копії актів приймання передачі земельних ділянок.

Листом Головного управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області від 19 травня 2014 року № Д-233/0/10-466/0/14-14 ОСОБА_3 запропоновано надати витяг з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, який містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги, в тому числі кадастровий номер земельної ділянки.

Лозівська районна державна адміністрація Харківської області у листі від 21 липня 2015 року за № 02-50/2009 підтвердила, що орендар ОСОБА_3 14 травня 2013 року звернувся до орендодавця з письмовою заявою про поновлення договорів оренди на той самий строк, додав в якості додатків до вказаної заяви наступні документи: копії договорів оренди земельної ділянки водного фонду від 13 травня 2003 року та 03 жовтня 2003 року; три примірника проекту додаткових угод про поновлення договору оренди земельної ділянки водного фонду від 13 травня 2003 року, яка розташована на території Домаської сільської ради; три примірника проекту додаткових угод про поновлення договору оренди земельної ділянки водного фонду від 03 жовтня 2003 року, яка розташована на території Домаської сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

27 червня 2014 року ОСОБА_1 , як спадкоємець після смерті ОСОБА_3 , звернулася до Управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області щодо надання їй витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

На вказане звернення листом Управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області від 04 липня 2014 року № 1063 повідомило ОСОБА_1 про те, що право на отримання витягу мають спадкоємці власників чи користувачів земельних ділянок. Для отримання витягу їй необхідно виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та обмінний файл XML.

Листом Головного управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області від 24 липня 2017 року № Д-326/0/10-649/0/14-14 ОСОБА_1 роз`яснено, що відповідно до Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220, право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують земельну ділянку разом з орендарем, лише за рішенням суду, тому право оренди може бути оформлено тільки за результатами земельних торгів у разі перемоги на аукціоні.

Згідно відповіді Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 24 липня 2015 року за № 02-50/2053 протягом дії спірних договорів оренди скарг на орендаря від контролюючих органів, підприємств, установ, організацій та громадян до Лозівської райдержадміністрації не надходило. Орендна плата сплачувалась орендарем в повному обсязі, заборгованість відсутня. Претензії з приводу неналежного виконання умов договорів оренди від 13 травня 2003 року та 03 жовтня 2003 року орендодавцем ОСОБА_3 не направлялись.

У відповідності до акту обстеження ставка № 1 с. Домаха від 22 жовтня 2013 року, у складі комісії Домаського сільського голови Литвиненко Т. Г., секретаря Домаської сільської ради Пронь С. В., депутата Домаської сільської ради Татарченко М. М., начальника містобудування, архітектури та ЖКГ РДА Умбатова В. В. та інженера І кат. БМУВГ Торяника В. М., за участю орендаря ОСОБА_3 , комісія встановила, що за період оренди земель водного фонду ОСОБА_3 здійснено ремонт гідротехнічної споруди та проведено ремонт греблі і зливних споруд, а саме відновлено достатню жорсткість ковша із листової сталі, усунуто дефекти зварного кріплення з водовідвідною трубою, проведено укріплення греблі від розмивання залізобетонними плитами до 100 м, в загальній кількості 42 шт., та проведено підсипку ґрунтом та планування верхніх відкосів греблі та закріплено вербовим плотом, низову частину греблі задерновано. Прибережна захисна смуга витримана, екологічна безпека довкілля в процесі виробництва ділянки виконується. Всі ремонтні роботи та використані матеріали були проведені за власні кошти орендаря. Орендар ОСОБА_3 має аварійний запас матеріалів, необхідних для термінового ремонту гідротехнічних умов. Станом на час складання акту від 22 жовтня 2013 року зливна гідротехнічна споруда, гребля та зливна споруда знаходилися у задовільному стані та ремонту не потребували. Орендар ОСОБА_3 за період оренди постійно здійснював ремонт зазначених споруд та підтримував їх в належному стані, займався подальшим вирощуванням та реалізацією товарної риби, що підтверджується й складеним актом від 08 грудня 2011 року та 21 жовтня 2013 року.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 червня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2015 року, по справі № 629/4124/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, Харківської обласної державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права на оренду земельних ділянок у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, у справі № 629/4124/14-ц, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_3 за життя не поновив договори оренди земельних ділянок водного фонду та строки дії вказаних договорів закінчилися ще 31 грудня 2013 року, то й перехід права на оренду земельних ділянок до спадкоємця ОСОБА_1 не можливий. Крім того, відсутні будь-які перепони у оформленні позивачем ОСОБА_1 права на оренду вказаних земельних ділянок за результатами земельних торгів. Необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки. За відсутності такого рішення зобов`язати цей орган в судовому порядку укласти такий договір або ж його поновити неможливо, оскільки це суперечить вимогам законодавства. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки можлива лише за наявності волевиявлення на те сторін, яке з боку уповноваженого органу оформлюється відповідним рішенням.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною четвертою ст. 124 Земельний кодекс України Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців.

Зі змісту п. 2.1, 2.2 Договорів оренди земельних ділянок водного фонду від 13 травня 2003 року та 03 жовтня 2003 року вбачається, що земельна ділянка передається в оренду для рибогосподарський потреб. Договір діє з дати його державної реєстрації. По закінченню терміну договору орендар, в разі належного виконання його умов, має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена особа повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін, не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. При переході права власності на землю від орендаря до іншої особи договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яке передбачене частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами другою-п`ятою цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Правові висновки щодо підстав поновлення договору оренди земельної ділянки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 05 червня 2019 року у справі № 709/433/17-ц (провадження № 14-169цс19).

Частиною третьою статті 122 ЗК України передбачено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства.

До компетенції обласних державних адміністрацій віднесено передачу на їхній території земельних ділянок із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб (частина п`ята статті 122 ЗК України).

У відповідності статей 1, 3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою. Місцеві державні адміністрації діють на засадах відповідальності перед людиною і державою за свою діяльність, верховенства права, законності, пріоритетності прав людини.

Сторони не заперечують, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» внесено зміни до ст. 122 Земельного кодексу України, у зв`язку із чим з 01.01.2013 року розпорядження землями водного фонду, до яких належить орендовані земельні ділянки, входять до повноважень Харківської обласної державної адміністрації.

У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, із матеріалів справи вбачається, що орендар ОСОБА_3 , за своє життя, користуючись наданим правом, передбаченим п. 2.2. вищенаведених договорів оренди та враховуючи вимоги ст. 33 Закону України «Про оренду землі», звернувся 14.05.2013 року та повторно 13.11.2013 року до орендодавця з заявами про поновлення договорів оренди землі водного фонду від 13 травня 2003 року та від 03 жовтня 2003 року на той самий строк, що свідчить про дотримання орендарем ОСОБА_3 , строків повідомлення орендодавця про намір реалізувати своє переважне право на поновлення вказаних договорів на той самий строк, а саме не пізніше ніж за два місяці до закінчення терміну договорів.

Матеріалами справи підтверджено, сторонами не спростовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 01 березня 1996 року, були зареєстровані та проживали за однією адресою, тобто ОСОБА_1 в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_3 та прийняла спадщину з огляду на приписи ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Орендар ОСОБА_3 за період оренди належним чином виконував обов`язки за договорами оренди.

Дії орендаря ОСОБА_3 , а в подальшому ОСОБА_1 свідчать про те, що орендар заявив про реалізацію свого права на поновлення спірних договорів оренди земельної ділянки водного фонду. Після 31 грудня 2013 року ОСОБА_3 (а у подальшому його спадкоємець ОСОБА_1 ) продовжив користуватись земельними ділянками водного фонду, що не заперечувалось учасниками справи.

Згідно зі ст. 17 Земельного Кодексу України розпорядження землями державної власності, в тому числі й надання у користування, належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Підставами набуття громадянами та юридичними особами права користування земельними ділянками із земель державної власності відповідно до ст. 116 ЗК України є рішення органів виконавчої влади в межах їх повноважень, визначених цим кодексом, або в результаті аукціону.

Однак, органами державної влади, до повноважень яких віднесено розпорядження землями державної власності не було вирішено питання про поновлення договорів оренди, додаткові угоди до них не підписано, не заявлено заперечень щодо продовження строку дії спірних договорів, повідомлялось про необхідність надання додаткових документів для вирішення питання пролонгації договору тощо.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт належного виконання орендарем ОСОБА_3 умов (обов`язків) договорів оренди землі водного фонду, дотримання вимог земельного і екологічного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі, використання об`єктів оренди лише для рибогосподарських потреб.

Крім того, після закінчення строку дії договорів, орендар продовжував користуватися об`єктами оренди, продовжував належним чином виконувати умови договорів, сплачувати належним чином орендну плату та мав намір у подальшому ними користуватися, що підтверджується відсутністю в матеріалах даної справи акту про повернення земельних ділянок орендарем орендодавцю після спливу строку договорів оренди землі.

Жодних листів-повідомлень та рішень про відмову у поновленні договорів оренди, від відповідачів до орендаря не надходило, як і не надходила вимога щодо повернення орендованих земельних ділянок водного фонду.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що орендар, ОСОБА_3 , дотримався строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договорів оренди на новий строк, належним чином виконував умови (обов`язки) за договорами, продовжував користуватися орендованими землями й після закінчення строку дії договорів, що свідчить не лише сплата орендної плати орендарем, а й відсутність в матеріалах даної справи Акта приймання-передачі орендованої земельної ділянки, який підтверджував би повернення землі відповідачу. Окрім цього від орендодавця не надходило відмови в поновленні договору на новий строк, чи будь-яких заперечень з приводу цього.

Матеріалами справи підтверджено, що із заявами про поновлення договорів оренди земель водного фонду на той самий строк ОСОБА_3 за свого життя звертався тричі: 14 травня 2013 року і 13 листопада 2013 року до Лозівської районної державної адміністрації Харківської області та у квітні 2014 року до Харківської обласної державної адміністрації.

Органами державної влади не було вирішено питання про поновлення договорів оренди, додаткові угоди до них не підписано, не заявлено заперечень щодо продовження строку дії спірних договорів, повідомлялось про необхідність надання додаткових документів для вирішення питання пролонгації договору тощо. Дії орендаря ОСОБА_3 , а в подальшому ОСОБА_1 свідчать про те, що орендар заявив про реалізацію свого права на поновлення спірних договорів оренди земельної ділянки водного фонду. Після 31 грудня 2013 року ОСОБА_3 (а у подальшому його спадкоємець ОСОБА_1 ) продовжив користуватись земельними ділянками водного фонду, що не заперечувалось учасниками справи.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що органи державної влади відповідачі у справі не дотрималися принципів діяльності, декларованих ст. 3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та принципу належного урядування.

Відповідачі вказують на те, що спірні земельні ділянки не сформовані, не мають кадастрового номеру, між тим, предметом спору є питання щодо поновлення договорів оренди, які вже укладені та права позивача на оренду, як спадкоємця попереднього орендаря. Тому такі доводи висновків суду не спростовують.

Згідно з пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

З матеріалів справи вбачається, що Головне управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області право позивача на поновлення договорі оренди не визнавало, надавало відповіді, пропонувало вчинити певні дії.

За таких обставин доводи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про те, що ця установа не є належним відповідачем у справі - спростовуються матеріалами справи.

Отже, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є обґрунтованим.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Харківської обласної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна