Справа №611/488/20
Провадження №2/611/208/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря - Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Барвінкове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з житлового будинку, загальною площею 49,5 кв. м., житловою площею 16,5 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими спорудами.

Згідно договору про поділ спадкового майна, посвідченого Барвінківською державною нотаріальною конторою Харківської області, Карабан Н.М. та ОСОБА_1 , спадкоємці за законом, домовились, що зазначений житловий будинок переходить у власність ОСОБА_1 . Проте, виконуючою обов`язки держаного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок.

Позивач, посилаючись на те, що іншим шляхом отримати правовстановлюючий документ на будинок, а також оформити спадщину не має можливості, просив позов задовольнити.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 21 липня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував.

Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається зі свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , 10 травня 2019 року виданого виконавчим комітетом Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області (а.с.20).

Спадкоємцями померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що вбачається з фотокопії спадкової справи №97/2019, наданої виконуючої обов`язки завідувача Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір про поділ спадкового майна, посвідчений 16 червня 2020 року виконуючої обов`язки державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрований в реєстрі за №488, відповідно до якого житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими спорудами, переходить у власність ОСОБА_1 (а.с.54-123).

Виконуючої обов`язки завідувача Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими спорудами, ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з тим, що на будинок відсутні правовстановлюючі документи (а.с.5).

З довідки №238 від 15 квітня 2020 року, виданої Іванівською Другою сільською радою Барвінківського району Харківської області, вбачається, що відповідно до запису в погосподарській книзі №1, особовий рахунок № НОМЕР_2 , житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , значиться за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Судом встановлено, що відкриття спадщини ОСОБА_4 відбулося в період чинності і ЦК УРСР від 18.07.1963 №1540-VI.

Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як передбачено ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

З фотокопії спадкової справи №422/2002, наданої виконуючої обов`язки завідувача Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області, вбачається, що спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_2 .

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 , прийнявши спадщину після чоловіка ОСОБА_4 , одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), проте свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок не отримала.

У Листі Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оформити спадщину у нотаріуса позивач не має змоги, оскільки у нього відсутній оригінал правовстановлюючих документів на майно.

На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Згідно п. п. 4.14, 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, якщо до спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Як вбачається зі змісту ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, зважаючи на те, що в по господарській книзі є запис про належність житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими спорудами померлому ОСОБА_4 , право власності на яке ввійшло до складу спадщини ОСОБА_2 , та позивач прийняв спадщину після померлої матері, є всі підстави для задоволення позову, зважаючи на положення договору про поділ спадкового майна від 16 червня 2020 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 12, 13, 258, 259, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок (літ.А-1), загальною площею 49,5 кв. м., житловою площею 16,5 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими спорудами: погріб ( літ. Б), літня кухня (літ. В), сарай (літ. Г), літній душ (літ. Д), гараж (літ. Ж), вбиральня (літ. З), сарай ( літ. Е), колодязь (літ. К), навіс (літ. Л), ворота (літ. N-1), огорожа (літ.N-2).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 29 жовтня 2020 року.

Суддя Ю.А. Коптєв