РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

02 листопада 2020 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.

представника позивача ОСОБА_1

(Справа № 285/3549/20, провадження у справі № 2/0285/1106/20)

розглянув у судовому засіданні у спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Тулін Роман Андрійович, до ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов мирової угоди

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2020 року до суду звернувся адвокат Тулін Р. А. в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 в якому просив спонукати ОСОБА_3 до виконання умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.04.2019 року шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 225 143 (двісті двадцять п`ять тисяч сто сорок три) грн 26 коп, з яких : 217700 грн основний борг; 2606,83 грн інфляційні збитки; 4836,43 грн 3% річних, а також судові витрати.

В обґрунтування позовним вимог зазначив, що 26.04.2019 року ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/4621/18 було затверджено мирову угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. За умовами угоди було визначено борг боргу в сумі 338 000 грн., які відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний був з 01.05.2019 року до 10.12.2020 р. сплачувати щомісячно не пізніше 5-го числа кожного місяця фіксовану суму в розмірі 16900 грн.. Останній платіж, в розмірі 16 900 грн., відповідно до умов угоди, ОСОБА_3 було здійснено 19 грудня 2019 року, після чого ним було припинено здійснення платежів відповідно до мирової угоди. Після цього ухвалу про затвердження мирової угоди було направлено до державної виконавчої служби для примусового її виконання. 06 березня 2020 року Новоград-Волинський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби повернув виконавчий документ з підстав її невідповідності вимогам передбаченими для виконавчого документа.

Позивач посилаючись на те, що оскільки відповідач порушив умови мирової угоди, а ухвала суду не є виконавчим документом в розумінні приписів Закону України «Про виконавче провадження», що позбавляє її можливості звернутися до виконавчої служби для примусового її виконання, просить суд позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Також не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про причини не повідомив, про місце і час розгляду справи повідомлений у визначеному законом порядку, своїм правом на подачу відзиву не скористався.

З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.04.2019 року №285/4621/18 було затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с.12-14/. Згідно умов мирової угоди відповідач ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання з 01.05.2019 року до 10.12.2020 р. сплачувати позивачці ОСОБА_2 щомісячно не пізніше 5-го числа кожного місяця фіксовану суму в розмірі 16900 грн., що в сумі складає 338 000 грн.

Також встановлено, що останній платіж на виконання умов мирової угоди в розмірі 2000 грн. відповідач ОСОБА_3 вніс 12.05.2020 р., а перед цім платіж в розмірі 16 900 грн. ним було внесено в грудні 2019 року двома платежами, а саме 17.12.2019 р. в розмірі 10 000 грн та 19.12.2019 р. в розмірі 6 900 грн /а.с.17/.

Отже, як вбачається з встановлених обставин, відповідач порушив умови мирової угоди, що виразилось в порушенні строків та розміру внесення регулярного платежу.

Згідно частини першої статті 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Мирова угода є поєднанням цивільно-правової угоди, в якому визначені зобов`язання сторін, і процесуальних дій, передбачених ЦПК України.

Відповідно до положень статі 208 ЦПК України, виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Вимоги до виконавчого документа визначені в статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається зі змісту ухвали суду про затвердження мирової угоди, вона зазначеним в ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» вимогам до виконавчого документу не відповідає, що унеможливлює її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Також зі змісту мирової угоди вбачається, що сторони прийшли згоди, що в разі затримки відповідачем виплати або не в повному обсязі щомісячного платежу більше ніж на 30 календарних днів, позивач має право звернутися до суду для примусового виконання даної мирової угоди зі стягнення всього залишку суми боргу.

Відповідно до статті 6 та частини першої статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, як вбачається з повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14.03.2020 р., повідомлене старшим державним виконавцем Новоград-Волинського міськрайонного відділ Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Пальцевою Я. П., ухвалу суду було повернуто ОСОБА_2 оскільки в ній зазначено, що в разі порушення її виконання більше ніж на 30 календарних днів, позивач має право звернутися до суду для примусового виконання даної мирової угоди зі стягнення всього залишку суми боргу /а.с.15,16/.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_3 порушив умови мирової угоди, а ухвала суду не відповідає вимогам для виконавчого документу, що унеможливлює її примусове виконання, а також те, що сторони між собою в мировій угоді узгодили дії позивачки ОСОБА_2 в разі затримки виплат з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки встановлено, що відповідач ОСОБА_3 прострочив виконання своїх зобов`язань визначених мировою угодою, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з нього 3% річних та інфляційних збитків також підлягає задоволенню

Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат, а саме судового збору у розмірі 2251,43 грн..

При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited" проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

В даному випадку, суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг.

У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 3900 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Тулін Роман Андрійович, до ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов мирової угоди задовольнити частково.

Спонукати ОСОБА_3 до виконання умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.04.2019 року №285/4621/18.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 225 143 (двісті двадцять п`ять тисяч сто сорок три) грн 26 коп з яких : 217700 грн основний борг; 2606,83 грн інфляційні збитки; 4836,43 грн 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2251,43 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3900 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили , якщо протягом тридцяти днів відповідачем не подано заяву про перегляд заочного рішення або позивачем апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Повне судове рішення виготовлено 03.11.2020 р.

Головуючий