КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/767/16-ц головуючий у суді І інстанції: Кізюн Л. І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Київська міська рада про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Київської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності, в якому просила встановити факт, що ОСОБА_7 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала із спадкодавцем, та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що її двоюрідна тітка ОСОБА_7 постійно проживала з ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_8 . ОСОБА_7 фактично прийняла спадщину, однак не отримувала свідоцтво про право на спадщину.

Після смерті ОСОБА_7 позивач як спадкоємиця за законом, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки квартира не зареєстрована на ОСОБА_7 , а тому змушена звернутися з позовом до суду.

Ухвалою суду від 23 березня 2016 року як третю особу у справі залучено Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ухвалою суду від 21 квітня 2016 року як третіх осіб у справі було залучено - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 28 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Дев`ята Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності.

Позивач ОСОБА_3 просить встановити факт, що вона є двоюрідною племінницею (донькою ОСОБА_9 , яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_7 ) спадкодавця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та визнати за позивачем, ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_3 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 .. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_7 була двоюрідною сестрою її матері ОСОБА_9 .

Позивач зазначає, що у встановлений законом строк вона звернулася до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Окрім неї, з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 , яка також являється двоюрідною племінницею спадкодавця ОСОБА_7 та також належить до п`ятої черги спадкоємців за законом. Інших спадкоємців немає.

Враховуючи те, що відомості про народження двох рідних братів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також відомості про одруження та народження ОСОБА_7 та ОСОБА_13 в архівних установах не збереглися, вона не має можливості довести факт споріднення двоюрідних сестер ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , що, в свою чергу, не дає можливості позивачу довести факт її споріднення третього ступеню зі спадкодавцем ОСОБА_7 , що змусило її звернутися з позовом до суду.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 рокузадоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 ). У решті позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Київська міська рада, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є двоюрідною племінницею ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ).

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, і порушення судом норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/3 частині право власності на спірну квартиру. Вказує, що вона не була повідомлена про розгляд даної справи в Солом`янському районному суді м. Києва та в Апеляційному суді м. Києва, згідно яких ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набули право стосовно частини спадкового майна, частина якого належить з часу відкриття спадщини ОСОБА_1 . Зазначає, що 01 липня 2017 року вона звернулася до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , яка була її двоюрідною тіткою. В подальшому постановою державного нотаріуса Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Майданника І.В. від 07 липня 2017 року, їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємиця вона пропустила встановлений законом 6-ти місячний термін для прийняття спадщини після смерті гр. ОСОБА_7 і у неї відсутні інші докази фактичного прийняття спадщини, також ОСОБА_1 не підтвердила факт родинних відносин та у неї відсутні документи що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Звертає увагу суду на те, що 07 серпня 2020 року набрало законної сили рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 червня 2020 року у справі №760/12410/17, яким встановлено факт, що ОСОБА_1 є двоюрідною племінницею ОСОБА_7 та встановлено факт що ОСОБА_15 на час відкриття спадщини після смерті тітки ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала із спадкодавцем.

Відзиви від учасників справи, у встановлений апеляційним судом строк, не надійшли.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Вирішуючи даний спір і задовольняючи позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_3 є двоюрідною племінницею померлої ОСОБА_7 та має право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 в порядку п`ятої черги, а тому позивач за нею потрібно визнати право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 ).

Вирішуючи даний спір і відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині встановлення факту, що ОСОБА_7 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала із спадкодавцем, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що існують докази того, що вищезазначені особи були зареєстровані за однією адресою.

Вирішуючи даний спір і задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_2 має право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 в порядку п`ятої черги, а тому за нею потрібно визнати право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ).

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 17 червня 2013 року (а.с. 12 Том 1).

Єдиним спадкоємцем ОСОБА_8 була його дружина ОСОБА_7 , що підтверджується даними спадкової справи (том 1, а.с. 17-97).

ОСОБА_7 , яка прийняла спадщину як спадкоємець, на час відкриття спадщини проживала постійно зі спадкодавцем, була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 по день смерті, що підтверджується довідкою ОСББ «Восход-2» від 16.04.2015 року, довідками ОСББ «Восход-2» форми №3 від 01.08.2013 року та від 24.11.2014 року та від 24.10.2013 року про забезпечення житловою площею та комунальними послугами (том 1, а.с. 15, 16, 17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією актового запису про смерть № 21747 від 21.12.2014 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 5 від 14.04.2015 року (ом 1, а.с. 14, та том 2, а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яка складається з житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, у встановлений законом строк до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті померлої ОСОБА_7 звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданника І.В. від 02 липня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а у спадкоємиці відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, спадкоємиця не підтвердила факт родинних відносин (том 1, а.с. 21).

Постановою державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданника І.В. від 30 липня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємиця не може підтвердити свої родинні відносини з померлою, а також згідно п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а у спадкоємиці відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 13 Том 2).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року, встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є двоюрідною племінницею померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 (а.с.а.с. 18-20 Том 1).

ОСОБА_2 має право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 в порядку п`ятої черги.

Встановлення факту родинних відносин необхідне позивачу ОСОБА_3 для оформлення своїх спадкових прав на майно спадкодавця.

Факт родинних зв`язків між позивачем ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_7 , а також факт споріднення двоюрідних сестер ОСОБА_13 та ОСОБА_7 підтверджується даними свідоцтв про народження, даними архівних книг, свідоцтв про одруження, з яких видно, що ОСОБА_9 (дошлюбне прізвище ОСОБА_16 ), яка була матір`ю позивача, народилася в с. Ставище Попільнянського району Житомирської області. ОСОБА_10 (батько ОСОБА_9 ) та ОСОБА_11 (батько ОСОБА_7 ) були рідними братами (том 2, а.с. 6, 7, 8, 106, 173-175, 179-181, 182).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 підтвердили факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_20 , допитана в судовому засіданні, не спростувала факт споріднення двоюрідних сестер ОСОБА_13 та ОСОБА_7 та факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_7 ..

ОСОБА_3 є двоюрідною племінницею померлої ОСОБА_7 та має право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 в порядку п`ятої черги.

За життя ОСОБА_7 не здійснила державної реєстрації речового права на успадковане після смерті чоловіка нерухоме майно, як того вимагає закон, та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності інших спадкоємців, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що скаржник ОСОБА_1 не була повідомлена про розгляд даної справи в Солом`янському районному суді м. Києва та в Апеляційному суді м. Києва.

01 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , яка була її двоюрідною тіткою.

Постановою державного нотаріуса Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Майданника І.В. від 07 липня 2017 року, їй відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємиця вона пропустила встановлений законом 6-ти місячний термін для прийняття спадщини після смерті гр. ОСОБА_7 і у неї відсутні інші докази фактичного прийняття спадщини, також ОСОБА_1 не підтвердила факт родинних відносин та у неї відсутні документи що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 червня 2020 року у справі №760/12410/17, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року встановлено факт, що ОСОБА_1 є двоюрідною племінницею ОСОБА_7 та встановлено факт що ОСОБА_15 на час відкриття спадщини після смерті тітки ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала із спадкодавцем.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що права ОСОБА_1 були порушені, оскільки вона є двоюрідною племінницею ОСОБА_7 та на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. А спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є три особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_21 ), а не дві( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), як зазначив суд першої інстанції. Отже, відповідно до положень ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними та визначається у розмірі по 1/3 частині кожному спадкоємцю у спадковому майні.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 не була залучена до участі у розгляді даної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру частки у праві власності в порядку спадкування за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1/2 на 1/3 .

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право ОСОБА_1 було порушено під час розгляду даної справи.

Вимоги апеляційної скарги про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають вимогам закону. Так, судом першої інстанції такі вимоги ОСОБА_1 не розглядались, а суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями розглядати нові позовні вимоги, які не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає зміні у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року змінити в частині розміру частки у праві власності в порядку спадкування, та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 ).

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 ).

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «05» листопада 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіІ.В. Іванова Ю.О. Матвієнко