Дата документу 04.11.2020
Справа № 937/3771/20
Провадження № 2/937/2002/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Захарової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір №0 від 15.03.2019р. про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Позичальниці були надані грошові кошти в сумі 49760,00грн., з яких 49500,00 грн., на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 260,00 грн. - на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування; з кінцевим терміном їх повернення до 15.03.2022 року та зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 67% річних. Однак відповідач не виконала покладені на неї зобов`язання щодо повернення кредитних коштів у зв`язку з чим станом на 14.05.2020 року виникла заборгованість в сумі 66345,68грн., яка до теперішнього часу не сплачена. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 66345,68грн. за кредитом, та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, надали суду письмовий відзив на позов, в якому позовні вимоги визнали частково, в межах заборгованості за тілом кредиту в сумі 46361,90грн. В обґрунтування своєї позиції, зазначили наступне. Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що ним відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України 26.02.2020р. було заявлено вимогу про дострокове повернення отриманого кредиту а тому сума відсотків станом на 14.05.2020р. в сумі 17342,06грн., яка зазначена позивачем, є необгрунтованою. На думку відповідача вимога про стягнення процентів, пені, комісії у вказаному обсязі є безпідставною, необґрунтованою, не правомірною та не справедливою. Так відповідачем не визнаються правила споживчого кредитування, оскільки не містять його підпису, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому, позовну заяву АТ «Укрсиббанк» просять задовольнити частково, в межах стягнення суми основного боргу 46361,90грн.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні..

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 4 ст.631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено у судовому засіданні згідно позовної заяви, між АТ «Укрсиббанк» та відповідачкою ОСОБА_1 15.03.2019 року був укладений кредитний договір №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Відповідно до умов договору, банк надав відповідачу кредит в сумі 49760,00грн., з яких 49500,00грн., на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача; 260,00грн. - на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування (а.с.12-23).

Згідно п.1.1 Договору, підписавши цей договір, відповідачка погодилася з викладеними у договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку www.my.ukrsibbank.com.

Відповідно до п.п.3.4, 3.5, 3.6, 3.7 договору ОСОБА_1 , зобов`язалася повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі, передбачені правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників AT «Укрсиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 15-го числа щомісячно ануїтетних платежів у розмірі 3236,00грн. відповідно до графіка, що викладений у додатку №1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 15.03.2022року.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори . Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до п. 3.8 Договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 67% річних, та відповідно п. 3.9 за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 74% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення.

Відповідно до п.3.11 договору позичальник сплачує банку комісії у розмірі та порядку відповідно до умов цього договору та додатку № 1 до договору.

Пунктом 4.1 правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників AT «Укрсиббанк» за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні.

В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі ст.ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики и позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором.

Відповідач ознайомилась та погодилась з умовами, викладеними у договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників AT «УКРСИББАНК», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку www.my.ukrsibbank.com, про що свідчить її особистий підпис на документах.

Позивач у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов`язання за договором і надав відповідачу суму кредиту. А відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 14.05.2020 року має заборгованість в сумі 66345,68грн., яка складається з наступного: 46361,90грн. - заборгованість за кредитом; 17342,06грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 838,97грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін (згідно ст. 625 ЦК України); 1250,00грн. - заборгованість по комісії; 106,13грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 424,56грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 22,06грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії, що підтверджується наданим до позову Розрахунком (а.с.26-28).

Відповідачкою вказаний розрахунок заборгованості не спростований, та не заперечується, що її заборгованість по тілу кредиту становить 46361,90грн., а тому підлягає стягненню з відповідача.

26.02.2020 позивач направив відповідачу вимогу про погашення простроченої заборгованості, копія якої додана до матеріалів справи (а.с.24), однак відповідач свої зобов`язання до теперішнього часу не виконав.

Крім того, стягненню за рішенням суду підлягає і заборгованість по процентам в розмірі 67% річних за користування кредитом, відповідно до ст.1048 ЦК України в сумі 17342,06грн. та заборгованість за процентами в розмірі 74 % річних за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, відповідно до ст.625 ЦК України, в сумі 838,97грн., оскільки вказаний розмір відсотків передбачений кредитним договором, який підписаний відповідачем, та на момент підписання він погодився з їх розміром, а всі заперечення відповідача щодо невірного порядку застосування розміру відсотків відповідно до вимоги банку про дострокове повернення кредиту та хибності розрахунку заборгованості по відсоткам, то суд не приймає ці пояснення, оскільки вони не підтверджені контррозрахунком з боку відповідача та його представника.

Однак суд вважає за необхідне, з урахуванням вимоги позивача 26.02.2020р. про погашення простроченої заборгованості, зменшити суму заборгованість по процентам в розмірі 67% річних за користування кредитом, відповідно до ст.1048 ЦК України в сумі 17342,06грн. до 12996,46грн., відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду по справі № 444/9519/12 (Провадження № 14-10 цс 18) від 28.03.2018р., згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тож, з відповідача слід стягнути пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту в сумі 106,13грн., а також пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в сумі 424,56грн.

При цьому, суд враховує посилання відповідача щодо неможливості стягнення за рішенням суду заборгованості по комісії в розмірі 1250,00 грн., оскільки банком не зазначено, який саме різновид комісії, вказаний в договорі, застосовано позивачем до правовідносин із відповідачем.

Згідно з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.12.2018 року №695/3474/17 (№61-21827 св18), якщо кредит є споживчим кредитом, то на правовідносини сторін поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», згідно положень частин першої, другої та п`ятої статті 18 якого продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Отже, не підлягає стягненню в відповідача сума заборгованості по комісії в розмірі 1250,00грн., а також сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії в сумі 22,06грн., як похідна від суми комісії.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що на час розгляду справи ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору, має невиконані перед позивачем зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що є всі передбачені законом підстави для часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 60728,02грн., яка складається з наступного: 46361,90грн. - заборгованість за кредитом; 12996,46грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 838,97грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін (згідно ст. 625 ЦК України); 106,13грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 424,56грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам.

У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору в сумі 2102,00грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 610, 611, 625,631, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_1 ) яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (код 09807750, місцезнаходження - 04070, м. Київ,вул. Андріївська, буд. 2/12) заборгованість за кредитним договором №0 від 15.03.2019 року в сумі 60728,02грн., яка складається з наступного: 46361,90грн. - заборгованість за кредитом; 12996,46грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 838,97грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін (згідно ст. 625 ЦК України); 106,13грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 424,56грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_1 ) яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (код 09807750, місцезнаходження - 04070, м. Київ,вул. Андріївська, буд. 2/12) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко