Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5742/20
Номер провадження2/711/2081/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 жовтня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за позовом адвоката Котолуп Юрія Павловича, в особі представника - адвоката Сучила Артема Олеговича до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики ,-

встановив:

Адвокат Сучило А.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за договором позики.

Позов обґрунтовує тим, що 19.07.2011 року ОСОБА_3 дав в борг 40 000 грн. ОСОБА_1 , про що свідчить письмова розписка від 19.07.2011 року, що написана власноручно позичальником.

Станом на день подання позовної заяви ОСОБА_1 борг не віддав, чим порушив виконання свого зобов`язання.

На звернення, з проханням повернути кошти, відповідач жодним чином не реагує, чим ухиляється від вирішення спору. У зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 40 000 грн..

Ухвалою суду від 03 вересня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Надав оригінал розписки про отримання

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Причину неявки суду не повідомив. Про день, час та місце слухання срави був вчасно та належним чином повідомлений.

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 31 серпня 2020 року, відсутня інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Також, 29.09.2020 року через автоматизовану систему документообігу створено оголошення, яке відображається на сайті Придніпровського районного суду м.Черкаси про виклик в судове засідання в якості відповідача ОСОБА_1 (а.с.49)

Відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

В матеріалах справи міститься розписка від 19.07.2011, з якої вбачається, що ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 гроші в сумі 40 000 грн.

За своє суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постановах від 08 червня 2016 року (справа №1103цс), від 12 квітня 2017 року (справа №442/8157/15-ц)

Аналогічний правовий висновок міститься і в постанові Верховною Суду України від 18 вересня 2013 року (№6-63цс13) та в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року (№6-50цс16).

Зокрема, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу №6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, як вбачається з правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року за наслідками розгляду справи №6-79цс14, відповідно до норм ст.ст. 1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт утримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.

Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

З врахуванням вказаних вимог закону, наявності дій по передачі коштів і їх отримання відповідачем згідно розписки між позивачем і відповідачем укладено правочин, який по суті є договором позики.

22.07.2020 року представником ОСОБА_3 - адвокатом Сучило А.О. направлена претензія до ОСОБА_1 з вимогою сплатити суму боргу. На момент звернення до суду проігнорована вказана претензія, борг зазначений в претензії не сплачений.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Відповідно до ст.1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов`язання не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу суму боргу за договорами позики в розмірі 40 000 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь боргу за договором позики від 19.07.2011 року у розмірі 40 000 грн підлягає до задоволення.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд приходить до наступних висновків.

Звертаючись до суду з даним позовному, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн, що підтверджується відповідною квитанцією № 0.0. від 12.08.2020 р. (а.с. 1).

За таких обставин, у відповідності до положень ст.ст.133, 141 ЦПК України слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача понесені ним витрати пов`язані із розглядом справи, а саме зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн..

На підставі ст. ст. 526, 533, 1046, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 , в особі представника - адвоката Сучила Артема Олеговича до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 13.06.2002 року) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) суму боргу за договором позики від 19 липня 2011 року в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 13.06.2002 року) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий: Р. В. Демчик