Справа №295/8769/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Наральник Н.А.,

за участю представника позивача Михніцького Г.Ю.,

представника відповідача Кудіної М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 16.12.2011 р. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», з 14.06.2016 р. Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») та громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уклали Договір кредиту № 281CI1. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника, яким є ОСОБА_2 , що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 16.12.2011 р. ПАТ «Укрсоцбанк» та фізична особа - ОСОБА_1 , відповідач 2, уклали Іпотечний договір № 281СІ1 відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку наступне майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , житловий будинок літ. «А», дерево обкладено цеглою, загальною площею 168,2 (сто шістдесят вісім цілих дві десятих) кв. м., житловою площею 75,5 (сімдесят п`ять цілих п`ять десятих) кв. м., до житлового будинку належать: гараж з погребом літ. «Б», сарай літ «В», огорожа № 1-2; земельна ділянку площею 725 (сімсот двадцять п`ять) кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 810136300:03:29:0109.

На підставі заяви Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.11.2019 р. залучено до участі у справі замість АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк». (а. с. 182-194, 199-200).

В порушення умов договору, позичальник ОСОБА_2 зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 25.05.2018 р. заборгованість за кредитом складає 166666,70 грн. за відсотками 180091,36 грн.

З урахуванням викладеного позивач просить в рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту № 281СІ1 від 16.12.2011 р., яка станом на 25.05.2018 р.становить - 385 817,93 грн., та складається з заборгованості: сума заборгованості за кредитом - 166 666,70 грн.; сума заборгованості за відсотками - 180 091,36 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 17 075,28 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 21 984,59 грн. звернути стягнення на предмети іпотеки, яким є: житловий будинок АДРЕСА_1 , житловий булинок літ. «А», дерево обкладено цеглою, загальною площею 168,2 (сто шістдесят вісім цілих дві десятих кв. м., житловою площею 75,5 (сімдесят п`ять цілих п`ять десятих) кв. м., до житлового будинку належать: гараж з погребом літ. «Б», сарай літ. «В», огорожа № 1-2; земельна ділянку площею 725 (сімсот двадцять п`ять) кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:29:0109. шляхом проведення єлектронних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог обгрунтовуючи їх наданими суду доказами.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі та в обгрунтування своєї позиціїї просила застосувати термін позовної давності, обгрунтовуючи свою позицію наступним. В тексті кредитного договору № 281С01 від 16.12.2011 р., укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ «Укрсоцбанком», в п.1.1.1 включений графік погашення кредитних коштів. Погашення кредиту має відбуватись до 16 числа (включно) кожного місяця в сумі 2 380,95 грн. на погашення тіла кредиту і процентів з терміном повного погашення до 15 грудня 2018 р. З розрахунку вимог банку у зв`язку із неповерненням ОСОБА_2 кредитної заборгованості, що долучений позивачем до позовної заяви, вбачається, що позичальником з березня 2013 р. зобов`язання по поверненню тіла кредиту не виконувались, а в сплаті відсотків з 15.03.2013 р. по 20.02.2017 р. була перерва , з 20.02.2017 р. по 27.12.2017 р. сплачено на погашення відсотків 44 000 грн., по 4000 грн. в місяць. Таким чином, з квітня 2013 р. позичальником не здійснено жодного платежу по погашенню тіла кредиту, а з квітня 2013 р. по лютий 2017 р. не сплачувались відсотки по кредиту. Відповідно до п. 3.2.3.1. кредитного договору, у разі затримання позичальником сплати кредиту як в повному обсязі, так і частково та/або процентів щонайменше на 3 календарних місяці, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів, комісії та можливих штрафних санкцій в повному обсязі, а позичальник в свою чергу, зобов`язується згідно п. 3.3.14. кредитного договору протягом 60 календарних днів з дати отримання письмової вимоги достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції. Датою, коли банк дізнався про порушення свого права і коли у банка виникло право вимагати дострокового погашення кредиту, та право примусового стягнення боргу є липень 2013 р., останній платіж 15.03.2013 р. + 3 місяці. Інших строків позовної давності сторонами в договорі кредиту від 16.12.2011 р. та іпотечному договорі не встановлено. Позивач не звертався з позовом про дострокове стягнення кредиту і інших виплат ні до позичальника, ні до іпотекодавця до 02.07.2018 року. Згідно з вимогами ст. ст. 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа і звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимо стягнення неустойки (штрафу, пені). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторо права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичні щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. В тексті позову банк не зазначає період, за який нарахована заборгованість по договору, проте довідки банку від 14.05.2018 р., що долучена до позову, вбачається, що заборгованість по кредитному договору від 16.12.2011 р. виникла за період з 01.04.2013 р. по 25.05.2017 рік по тілу кредиту і становить - 166 666,70 грн., тобто за весь період дії кредитного договору сплачено по тілу кредиту тільки 33 333,30 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом період з 01.04.2013 р. по 20.02.2017 р. - 175 435,81, разом - 342 102,51 грн. Перебіг строку, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, починається з наступно дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу, що регламентовано сторонами в тексті договору кредиту в п.п.3.2.3.1., 3.3.14. Крім того, вказані положення договору кореспондуються з п.4.4. кредитного договору, в яі міститься чітке положення про те, що у разі не виконання / неналежного виконання / позичальником обов`язків, визначених в п. п. 3.3.7. (своєчасна сплата відсотків за користування кредитом) і 3.3.8. (своєчасне погашення тіла кредиту) протягом більше, ніж 90 календарні днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно позичальни зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Банк звернувся до суду з даним позовом тільки 02.07.2018 році.

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників справи, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про задоволення позову.

Судом встановлено.

16.12.2011 р. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», з 14.06.2016 р. Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») та громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уклали Договір кредиту № 281CI1. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника, яким є ОСОБА_2 , що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 16.12.2011 р. ПАТ «Укрсоцбанк» та фізична особа - ОСОБА_1 , відповідач 2, уклали Іпотечний договір № 281СІ1 відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку наступне майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , житловий будинок літ. «А», дерево обкладено цеглою, загальною площею 168,2 (сто шістдесят вісім цілих дві десятих) кв. м., житловою площею 75,5 (сімдесят п`ять цілих п`ять десятих) кв. м., до житлового будинку належать: гараж з погребом літ. «Б», сарай літ «В», огорожа № 1-2; земельна ділянку площею 725 (сімсот двадцять п`ять) кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 810136300:03:29:0109.

На підставі заяви Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.11.2019 р. залучено до участі у справі замість АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

В порушення умов договору, позичальник ОСОБА_2 зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 25.05.2018 р. заборгованість за кредитом складає 385 817,93 грн.

Суд критично відноситься до тверджень представника відповідача, що 15 квітня 2013 р. настала кінцева дата виконання зобов`язань по кредитному договору, а відповідно від неї починає перебіг строк позовної давності до всієї суми боргу оскільки в межах строків позовної давності останній платіж по кредитному договору був здійснений 15.01.2013 р. то в квітні 2013 р. змінилася кінцева дата погашення кредиту із 15.12.2018 р. до 15.04.2013 р. а відповідно з 16.04.2013 р. рахується строк позовної давності до всієї суми заборгованості.

Суд звертає увагу, що пунктом 1.2. кредитного договору№ 281CI1 передбачено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Підпунктом 1.3.1. п. 1.3. кредитного договору та самим договором іпотеки передбачається, що зобов`язання по кредитному договору забезпеченні іпотекою. Тобто, особливістю даних договірних відносин є те, що вони є споживчими і регулюються також законодавством про захист прав споживачів, що діяло при укладанні договорів.

Відповідно до п. 1 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції що діяла станом на дату укладання кредитного договору), якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі, затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці.

Згідно аб. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист справ споживачів», якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов надання споживчого кредиту, вимога кредитодавпя втрачає чинність.

За пп. 3.2.3.1. п. 3.2.3. кредитного договору кредитор має право вимагат повернення кредиту. Нарахованих процентів, сплати комісії та можливих штрафни затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів і три календарні місяці.

Відповідно до пп. 3.3.14. п. 3.3. кредитного договору позичальник зобов`язаний протягом 60-ти календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора, достроково повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти, комісії, а також можливо штрафні санкції (пеню, штраф) у випадку передбаченому в тому числі п. 3.2.3. кредитного договору.

Таким чином для того щоб змінити кінцеву дату повного виконання зобов`язань на ранішу ніж передбачена умовами договору про споживче кредитування, що забезпечене іпотекою мають настати в сукупності дві передумови:виникнення простроченої заборгованості понад три календарні місяці; через три місяці простроченої заборгованості має бути пред`явлена вимога і у випадку не входження боржника у графік платежів протягом 60-ти календарних днів з дати отримання вимоги, у кредитора виникає право вживати заходів для примусового дострокового стягнення заборгованості.

Вимогу про дострокове виконання зобов`язань по кредитному договору від 12.06.2017 р. було направлено позичальнику та іпотекодавцю рекомендованим листом з описом 12.06.2017 р.

Згідно п. 7.2. кредитного договору всі повідомлення за кредитним договором бкдуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом за зазначеними адресами сторін, або вручені особисто під розписку про отримання. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися: у випадку надіслання рекомендованим листом - дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що банк зміг вдатися до дій щодо примусового стягнення заборгованості по кредитному договору починаючи із 12.08.2017 р., а відповідно до всієї суми зобов`язань по кредитному договору з цієї дати має рахуватися строк позовної давності.

З наданих позивачем доказів а саме платежів по кредитному договору, строк позовної давності переривався визнанням боржником зобов`язання.

Суд бере до уваги, що між платежами 20.02.2017 р. та 15.03.2020 р. минуло більше трьох років але у відповідний період позичальник здійснював інші дії, які свідчили про визнання ним свого обов`язку, а відповідно переривався строк позовної давності, а саме подавалися заяви до представників позивача про реструктиризацію боргу, мирне врегулювання тощо у наступні дати: заяви від 24.11.2015 р., 07.04.2016 року, 18.10.2016 р. із копією медичної довідки, від 19.09.2016 р. та виписки із медичної карти. (а. с. 246-247).

Згідно зі ст. ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

За ч. З ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до строку не зараховується.

Тобто, здійснюючи платежі та подаючи заяви до банку щодо врегулювання заборгованості позичальник визнавав свої зобов`язання, чим переривав строк давності, а відповідно заявлення відповідачем про її застосування є безпідставним.

Зазначена вище позиція відповідає висновкам суду касаційної інстанції, зокрема во викладена у постанові КЦС ВС від 04.06.2020 р. справа № 640/18354/14-ц, в якій зазначено наступне: «Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов 'язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнай боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписам боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правові висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 р. у справі № 911/3685/17»

Згідно диспозиції ст. 39. Закону України «Про іпотеку» регламентовано порядок реалізації предмету іпотеки за рішенням суду а саме у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Відстрочка виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не допускається у разі, якщо: іпотеку включено до іпотечного пулу; відстрочка може призвести до істотного погіршення фінансового стану іпотекодержателя; проти іпотекодавця чи іпотекодержателя відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Статтею 41 регламентовно порядок реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах а саме реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Диспозиція ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує реалізацію майна, на яке звернено стягнення а саме реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Порядок реалізації майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, крім цінних паперів, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України. Порядок реалізації цінних паперів визначається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Міністерством юстиції України, а іншого майна - Міністерством юстиції України.

Порядок реалізації обмежено оборотоздатного майна визначається законодавством.

Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

У разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку черговості, визначеної статтею 46 цього Закону (у разі наявності застави та/або іпотеки декількох стягувачів щодо такого майна - також з урахуванням відповідних норм Закону України «Про заставу» та/або Закону України «Про іпотеку»), а в межах однієї черги, визначеної статтею 46 цього Закону, - у порядку надходження виконавчих документів на виконання.

У разі якщо від продажу частини майна виручено суму, необхідну для задоволення вимог стягувача, сплати виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження, а також сплати штрафу, продаж арештованого майна припиняється.

З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 264, 266, 509, 549, 626, 1049, 1054 ЦК України, Законів України «Про виконавче провадження», «Про іпотеку», «Про захист справ споживачів», ст. ст. 2-5,10-13,18,23,76,81,89,133,141, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту № 281СІ1 від 16.12.2011 р., яка станом на 25.05.2018 р.становить - 385 817,93 грн., та складається з заборгованості: сума заборгованості за кредитом - 166 666,70 грн.; сума заборгованості за відсотками - 180 091,36 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 17 075,28 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 21 984,59 грн. звернути стягнення на предмети іпотеки, яким є: житловий будинок АДРЕСА_1 , житловий булинок літ. «А», дерево обкладено цеглою, загальною площею 168,2 (сто шістдесят вісім цілих дві десятих кв. м., житловою площею 75,5 (сімдесят п`ять цілих п`ять десятих) кв. м., до житлового будинку належать: гараж з погребом літ. «Б», сарай літ. «В», огорожа № 1-2; земельна ділянку площею 725 (сімсот двадцять п`ять) кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:29:0109. шляхом проведення єлектронних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк»5787,27 грн. в рахунок відшкодування сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьс - з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі пододання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка