Провадження 2-з/127/69/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просив суд зупинити стягнення на підставі наказу господарського суду Вінницької області №902/326/16 від 04.11.2016 року (ВП №60699568) до завершення розгляду справи по суті за його позовною заявою, яка буде подана пізніше.

Зі змісту заяви вбачається, що предметом майбутніх позовних вимог є нежитлове приміщення №3-будівлі оліфорозливної дільниці площею 104, 7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якого заявник має намір звернутися із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності та зняття арешту.

При цьому 12.03.2019 між ОСОБА_2 та ТОВ «Оспром» було укладено договір купівлі-продажу приміщень, відповідно до умов якого продавець передає у власність, а покупець приймає і зобов`язується оплатити згідно умов договору вказане вище нежитлове приміщення.

Пунктом 2 договору купівлі-продажу приміщень від 12.03.2019 передбачено, що приміщення, що відчужуються, належать Продавцю на підставі свідоцтва про право власності на будівлі № НОМЕР_1 від 10.02.2006 року та реєстраційного посвідчення на об`єкти нерухомого майна від 10.02.2006 року.

Відповідно до п. 3 договору купівлі-продажу приміщень від 12.03.2019 за домовленістю Сторін, продаж нежитлових приміщень вчинено за 205000 грн., які Продавець одержав в повному обсязі від Покупця, що підтверджується квитанцією ТОВ «Оспром» від 13.03.2019.

Згідно з п. 5 договору купівлі-продажу приміщення від 12.03.2019 нотаріальне посвідчення даного договору сторони домовились здійснити 15.03.2019 у приміщенні приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимира Борисовича за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 27.

Однак, 15.03.2019 ТОВ «Оспром» на нотаріальне посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу приміщень не з`явилось, більш того, підприємство отримавши грошові кошти взагалі почало уникати будь-якого контакту з покупцем.

Разом з тим, ОСОБА_1 18.03.2019 та 25.03.2019 під підпис були вручені заступнику директора ТОВ «Оспром» повідомлення, відповідно до яких представнику ТОВ «Оспром» було запропоновано з`явитись для нотаріального посвідчення договору 21.03.2020 о 10:00 та 28.03.2019 о 12:00 до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимира Борисовича за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська 27, проте ТОВ «Оспром» на посвідчення даного договору так і не з`явилось.

Крім того, ОСОБА_1 стало відомо, що 04.12.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області в межах виконавчого провадження №60699568 було описано та накладено арешт на будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , серед яких було описано та накладено арешт на приміщення,що ОСОБА_1 придбав за договором купівлі-продажу приміщень від 12.03.2019.

Таким чином, у разі подальшого проведення виконавчого провадження стане можливим продаж майна третій особі, а ОСОБА_1 як новий власник в розумінні ч. 2 ст. 388 ЦК України стане добросовісним набувачем, який набув майно в порядку встановленому для виконання судових рішень, що унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Разом з тим, зупинення стягнення на підставі виконавчого документу до вирішення спору по суті, жодним чином не порушить права боржника та стягувача у виконавчому провадженні, адже не призведе до їх зменшення чи обмеження в результаті відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір (постанова Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 320/3560/18, провадження № 61-5051св19).

Крім цього, відповідно до ч.3 ст 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №826/10936/18, провадження №К/9901/728/19).

Відтак, при вирішенні заяви про забезпечення позову необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

ОСОБА_1 просить суд зупинити стягнення на підставі наказу господарського суду Вінницької області №902/326/16 від 04.11.201, примусове виконання якого здійснюється у рамках виконавчого провадження №60699568.

При цьому, зі змісту наданої заявником копії постанови державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 04.12.2019 вбачається, що виконавче провадження відкрито для стягнення з ТОВ «Оспром» на користь АТ «Укрексімбанк» суми кредитної заборгованості та штрафних санкцій в загальній сумі 12 952 443, 35 грн, а також, що арешт накладено не тільки на нежитлове приміщення, на яке претендує заявник, а також на ряд іншого майна, щодо якого між заявленими у заяві про забезпечення позову сторонами спору немає.

Крім цього, із відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що АТ «Укрексімбанк» є іпотекодержателем у тому числі і нежитлового приміщення літери №3 - будівлі олифорозливної станції, на який претендує і заявник, а також іншого майна, зазначеного у постанові державного виконавця від 04.12.2019. При цьому, заявником не зазначено АТ «Укрексімбанк» як учасника спору.

Відтак, вирішуючи клопотання ОСОБА_1 суд бере до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням обраного заявником виду забезпечення позову, зокрема, можуть бути порушені права стягувача згідно з наказом господарського суду Вінницької області №902/326/16 від 04.11.2016.

Крім цього, обраний заявником захід забезпечення позову стосуватиметься широкого кола майна ТОВ «Оспром», на більшу частину якого ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 12.03.2019 взагалі не претендує, навідміну від стягувача згідно з наказом господарського суду Вінницької області №902/326/16 від 04.11.2016. Вказане свідчить про неповну відповідність між обраним заходом забезпечення позову та позовними вимогами, на забезпечення яких він вживається.

Суд також звертає увагу на те, що згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.149, 150, 153, 154, 157, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя