Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 вересня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

05.04.2018 року відбулось залиття квартири АДРЕСА_1 , про що складено Акт про залиття від 05.04.2018 року. Згідно цього Акта, залиття квартири сталось внаслідок недбалого відношення до сантехнічного обладнання власником квартири АДРЕСА_2 у цьому будинку, що розташована над квартирою позивачів.

Так як власниками квартири АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою є відповідачі, позивачі просять суд стягнути:

1) на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у розмірі 33226 грн. 00 коп.;

2) на користь ОСОБА_2 відшкодування майнової шкоди у розмірі 16613 грн. 00 коп.

Представник позивачів до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 16.09.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласницями квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 26.02.1999 року та Договору дарування частини квартири від 30.05.2002 року, 1/3 частина квартири належить ОСОБА_2 ; 2/3 частини квартири належать ОСОБА_1 (а.с. 9, 10)

Згідно Акта від 05.04.2018 року, затвердженого Першим заступником КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», відбулось обстеження квартири АДРЕСА_1 за спірною адресою. За наслідками обстеження на стіні спостерігались жовті плями та відшарування шпалер. Виявлені пошкодження в квартирі АДРЕСА_1 стались внаслідок недбалого відношення до сантехнічного обладнання власником квартири АДРЕСА_2 у цьому будинку. (а.с. 8)

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 22.05.2018 року, вартість майнового збитку становить 27839 грн. 00 коп. (а.с. 11 з.в.)

Як вбачається з Листа Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.06.2018 року, квартира АДРЕСА_2 , приватизована на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 (а.с. 29)

05.07.2018 року представник позивачів звернувся до відповідачів з претензією про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Однак, відповідачі у позасудовому порядку спір не вирішили, шкоду, завдану майну позивачам не відшкодували. (а.с. 34-35)

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ст. 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст.22 ЦК України.

Так, ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

У справах про відшкодування шкоди згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України обов`язок доведення відсутності вини несе відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідачі жодним доказом не спростували правові підстави позову та обставини, викладені в позовній заяві.

Суд вбачає доведеною позовну вимогу, щодо стягнення з відповідачів на користь позивачів розміру відшкодування майнової шкоди в сумі 27839 грн. 00 коп. Крім того, грошові кошти в розмірі 1000 грн. 00 коп. на проведення експертного дослідження з визначення розміру майнового збитку також підлягають стягненню з відповідачів, адже є документально підтвердженими. Однак, суд вбачає за необхідне стягнути грошові кошти в розмірі 1000 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1 , так як саме вона є платником вказаної грошової суми згідно квитанції № N1BL833913 від 23.05.2018 року. (а.с. 27)

Окрім відшкодування матеріальної шкоди позивачі також просять суд стягнути на їхню користь відшкодування моральної шкоди.

Частина 1 статті 27 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 вказаної норми моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 вказаної норми встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. (ч. 4 ст. 27 ЦК України)

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 27 ЦК України)

Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 вказаної Постави визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер.

Розмір моральної шкоди позивачі оцінили в межах грошової суми 21000 грн. 00 коп., з яких на корить ОСОБА_2 підлягає стягненню 7000 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1 - 14000 грн. 00 коп.

Разом з тим, суд вбачає за необхідне визначити відшкодування моральної шкоди у загальному розмірі 3000 грн. 00 коп. та відповідно стягнути на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. 00 коп., на користь позивача ОСОБА_2 - 1000 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, не спростування відповідачами обставин справи належними та допустимими доказами, суд приходить до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Окрім того, позивачі просять суд стягнути на їхню користь витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на професійну правничу допомогу визначений в межах суми 11400 грн. 00 коп.

Разом з тим, документально підтвердженими є витрати на оплату послуг з правничої допомоги у розмірі 5200 грн. 00 коп. Відтак, саме ця грошова сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача ОСОБА_7 , як платника за відповідною квитанцією. (а.с. 46)

Керуючись ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає також за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 234 грн. 93 коп. та на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 469 грн. 87 коп.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) відшкодування майнової шкоди у розмірі 18559 грн. 33 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. 00 коп. та витрати на визначення вартості майнового збитку у розмірі 1000 грн. 00 коп., що разом складає 21559 грн. 33 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) відшкодування майнової шкоди у розмірі 9279 грн. 67 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. 00 коп., що разом складає 10279 грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 469 грн. 87 коп. та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5200 грн. 00 коп., що разом складає 5669 грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 234 грн. 93 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Васильченко