Справа №: 398/802/20
провадження №: 2/398/914/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" жовтня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Орловського В.В., за участю секретаря судового засідання Борозни Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

встановив:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з відповідача заборгованість спадкодавця за кредитним договором у розмірі 7428,79 грн,. та судових витрат у сумі 2102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н на підставі його заяви б/н від 17.04.2015 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», за яким він отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним договором не виконав, заборгованість не погасив. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.11.2016 року. Спадкоємцем, який постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 . Станом на дату смерті заборгованість становить -7428,79 грн. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір.

09.06.2020 року представник відповідача через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. По-перше, у зв`язку з відсутністю спадкового майна після ОСОБА_2 , по-друге, зміст даних позовних вимог не відповідає нормам матеріального права, адже заявлено вимогу про стягнення кредитного боргу з відповідача, що не відповідає положенням ч. 2 ст. 1282 ЦК України, згідно якої суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі, і по-третє, позивачем пропущені строки для звернення з вимогою кредитора спадкодавця до спадкоємців, що встановлені ст. 1282 ЦК України.

06.07.2020 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що форма кредитного договору сторонами була дотримана, та відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, тому спадкоємиця ОСОБА_1 мала право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини. Вказує, що у встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України строк Банк заявив претензійну вимогу до спадкоємців боржника, шляхом направлення претензії кредитора від 15.03.2017 року. Просить застосувати норми ст.1281 ЦК України в редакції, яка діяла станом на день смерті позичальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме ч. 3 ст.1281 ЦК України: "Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги." Зазначає, що заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Отримання позивачем такої інформації ускладнюється тим, що така інформація, відповідно до ст. 8 ЗУ «Про нотаріат» є нотаріальною таємницею. За матеріалами справи станом на дату смерті заборгованість позивальника перед Банком за кредитним договором та відповідно ціна позову становить 7428,79 грн., і не викликає сумнівів, що і звичайні побутові речі як спадок вартують не менше ціни позову.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача через канцелярію суду подала клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності та за відсутності відповідача, проти позовних вимог заперечують в повному обсязі з підстав, що зазначені у відзиві на позовну заяву, просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 13.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду, витребувано докази у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

Судом встановлено, що 17.04.2015 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку.

Відповідно до наданої суду позивачем довідки про видачу і строк дії кредитних карт ОСОБА_2 відповідно до зазначеного договору видавалась одна картка № НОМЕР_1 , дата відкриття 17.04.2015 року, термін дії картки до квітня 2017 року (а.с. 136).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 04.11.2016 року (а.с. 99).

Згідно з наданим позивачем розрахунком та виписки по рахунку ОСОБА_2 , заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 17.04.2015 року становить 7428,79 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 7428,79 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита (а.с. 8-11).

Наявними у матеріалах справи копіями паспортів спадкодавця ОСОБА_2 (а.с. 47) та відповідача ОСОБА_1 (а.с. 48-49) підтверджується, що остання була зареєстрована за тією ж адресою, що і спадкодавець, а саме: АДРЕСА_1 .

15 березня 2017 року АТ КБ "Приватбанк" надіслав до Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 претензію кредитора у порядку ст.1281 ЦК України (а.с.101-102).

Згідно листа-відповіді Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 від 11 травня 2017 року, відмовлено у наданні інформації про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини спадкоємцями та роз`яснено порядок надання такої інформації нотаріусом на вимогу суду, прокуратури, органів дізнання і досудового слідства (а.с. 107).

09 квітня 2018 року АТ КБ "Приватбанк" надіслав до Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 претензію кредитора у порядку ст.1281 ЦК України (а.с . 108).

Згідно листа-відповіді Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 від 29 травня 2018 року, відмовлено у наданні інформації про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини спадкоємцями та роз`яснено порядок надання такої інформації нотаріусом на вимогу суду, прокуратури, органів дізнання і досудового слідства (а.с. 115).

19 липня 2019 року АТ КБ "Приватбанк" надіслав лист-претензію ОСОБА_1 з вимогою сплатити заборгованість спадкодавця ОСОБА_2 за зазначеним вище кредитним договором (а.с. 56).

Із наданої суду копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 вбачається, що спадкова справа відкрита у зв`язку з надходженням претензій кредиторів, зокрема і АТ "Приватбанк" яка надійшла до нотаріальної контори 11 травня 2017 року, у ній відсутні будь-які відомості як про спадкоємців, зокрема відсутні їх заяви про прийняття спадщини, так і про склад і вартість спадкового майна (а.с. 84-116).

Суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Суд застосовує зазначені норми ст. 1281 ЦК України у редакції, яка діяла на час виникнення та існування правовідносин, що виникли між кредитором спадкодавця і спадкоємцями, які є предметом спору, тобто у редакції, яка діяла з моменту прийняття ЦК України і до введення в дію відповідних норм Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" № 2478-VIII від 03.07.2018.

Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права, суд дійшов таких висновків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ст. 1054 ЦК України).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 17.04.2015 року становить 7428,79 грн.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦПК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь яке рухоме чи нерухоме майно.

Водночас, відповідач надала докеази про відсутність у ОСОБА_3 будь-якого майна, що могло б увійти у спадкову масу.

Відсутні такі докази і в матеріалах наданої суду спадкової справи.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 228302983 від 16.10.2020 року, за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно не зареєстровано.

Будинок, у якому був зареєстрований ОСОБА_2 йому не належить. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 228304648 від 16.10.2020 року будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка під цим будинком належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_1 , які вона успадкувала після своїх батьків, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.10.2006 року та від 23.06.2010 року.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про те, що незважаючи на реєстрацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в одному помешканні та відсутність у матеріалах спадкової справи заяви ОСОБА_1 про відмову від спадщини, позивачем не доведено, що відповідач отримала від спадкодавця майно у спадщину і як наслідок не доведено, що відповідач ОСОБА_1 набула обов`язку задовольнити вимоги кредитора.

Те, що ОСОБА_1 була зареєстрована із ОСОБА_2 в одному житловому приміщенні не спростовує висновок про відсутність підстав вважати її спадкоємцем, оскільки недоведеність наявності за життя у ОСОБА_2 будь якого майна виключає саму можливість набуття права спадкування. Лише посилання банку на реєстрацію відповідача за одним місцем проживання із спадкоємцем, без наведення конкретних аргументів та надання доказів, не спростовує ці висновки суду.

Також суд, відмовляючи у задоволенні позову, враховує те, що як вбачається із наданої банком виписки по рахунку ОСОБА_2 , заборгованість на день смерті позичальника, тобто станом на 04.11.2016 року становила 4225 грн 44 коп. і у подальшому банк, незважаючи на смерть позичальника та завершення строку дії виданої йому кредитної карти продовжував нараховувати заборгованість за процентами і штрафними санкціями, що не відповідає закону.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Згідно вимог ст. 137, 141 ЦПК України понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу слід стягнути з позивача у розмірі 1300 гривень. Понесення відповідачем витрат саме у такому розмірі підтверджуєьбся наданими представником відповідача адвокатом Харутою В.А. документами, а саме ордером адвоката Харути В.А., детальним описом робіт, витягом з договору про надання правової допомоги від 22.05.2020, додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 22.05.2020 №11 між адвоктом Харутою В.А. і ОСОБА_1 , квитанцією про оплату ОСОБА_1 наданої Харутою В.А. правової допомоги у розмірі 2000 грн. суд задовольняє вимоги відповідача про компенсацію витрат на правову допомогу у меншому розмірі, ніж вказаний у квитанції у зв`язку з тим, що адвокат Харута В.А, у судовому засіданні участі не брала, відповідно відсутні підстави для оплати визначених у детальному описі робіт і додатковій угоді послуги представнику в суді та участь у судовому засіданні вартістю 700 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Стягнути с Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , який розташований: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50 на користь відповідача ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , витрати на правничу допомогу у розмірі 1300 грн.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач : Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 16 жовтня 2020 року.

Суддя В.В. Орловський