Справа № 161/9619/20
Провадження № 2/161/2635/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Волкова І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позовні вимоги мотивує тим, що перебував в трудових відносинах з відповідачем до 09.04.2019 року, та був звільнений на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

При звільненні йому не було виплачено заробітну плату. Відповідач обіцяв усно поступово, за короткий термін, виплатити заборгованість по заробітній платі, проте, в жовтні 2019 року він був змушений звернутися в управління Держпраці у Волинській області, яке винесло припис про усунення відповідачем виявлених порушень. В лютому 2020 року йому було виплачено 1 064 грн. 31 коп., невиплаченою залишалася заробітна плата в розмірі 74 000 грн. В зв?язку з несвоєчасною невиплатою заробітної плати в період з 10.04.2019 року по 16.06.2020 року вважає, що до стягнення в його користь підлягає середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 108 782 грн. 94 коп.

Просить суд стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 74 000 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 108 782 грн. 94 коп.

Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 108 782 грн. 94 коп., оскільки заробітна плата в розмірі 74 000 грн. його довірителю виплачена 20.08.2020 року.

Представник відповідача ДП «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу визнало частково.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Суд встановив, що ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з ДП «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», в період з 02.01.2013 року по 09.04.2019 року та працював на посаді головного агронома. Наведене підтверджується копією трудової книжки, долученої до матеріалів справи.

Як встановлено судом, то відповідач у день звільнення ОСОБА_2 в повній мірі не провів виплату заробітної плати, розмір заборгованості становив 75 064 грн. 31 коп. Як зазначив позивач у заяві, то 12.02.2020 року йому виплатили частину заборгованості в розмірі 1 064 грн. 31 коп., не виплаченою залишилася сума заборгованості в розмірі 74 000 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що заборгованість по заробітній платі позивачу виплачена 20.08.2020 року, що і не заперечував в судовому засіданні позивач.

Крім того, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача в його користь середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 10.04.2019 року по 16.06.2020 року в розмірі 108 782 грн. 94 коп.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України).

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлює стаття 117 КЗпП України. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, у разі невиплати з вини роботодавця власника або уповноваженого ним органу (підприємства, установи, організації) належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у статті 116 КЗпП України, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні до дня фактичного такого розрахунку включно є спеціальним заходом відповідальності роботодавця. Такий захід спрямований на захист прав звільнених працівників на отримання у передбачений законом строк усіх виплат, на отримання яких працівники мають право, зокрема згідно з умовами трудового договору, та відповідно до законодавчих гарантій.

Виходячи з вказаних норм закону, виплата належних позивачу сум мала бути здійснена відповідачем саме в день її звільнення.

Таким чином, відповідачем порушені трудові права позивача щодо невиплати належних йому при звільненні сум, а тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є підставною.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таке ж роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу.

При обчисленні середнього заробітку слід керуватися ст.27 Закону України «Про оплату праці» та п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з якими середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому, відповідно до п.5 розд.IV порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абз.1 п.8 розділі IV порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень порядку.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

В Постанові від 26.06.2019р. у справі №761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки заробітної плати при звільненні у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Згідно наданого розрахунку позивача, середньоденний заробіток ОСОБА_2 визначено за один день в розмірі 370,01 грн., кількість робочих днів с за період з 10.04.2019 року по 31.12.2019 року та 01.01.2020 року по 16.06.2020 року становить 294 дні, тобто, розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати становить 108 782 грн. 94 коп.

Проте, визначаючи розмір виплати, суд враховує, що станом на 05.11.2019 року державним виконавцем було накладено арешт на майно підприємства, в тому числі арешт банківських рахунків підприємства у виконавчому провадженні № 60454495, який знятий лише 05.08.2020 року, характер виниклої заборгованості, сезонність роботи даного підприємства, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідає обставинам справи, визначити до стягнення на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 40 000 грн.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 12, 77, 78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст.116,117 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України в користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень за вирахуванням податків та інших загальнообов`язкових платежів.

Стягнути з державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України в дохід держави судові витрати в сумі 309 (триста дев?ять) грн. 17 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 28 жовтня 2010 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська