Справа № 133/600/19
Провадження № 22-ц/801/1683/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 рокуСправа № 133/600/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.,

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 08 липня 2020 року у м. Козятині суддею цього суду Сєчко В. Л., зі складанням його повного тексту 09 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Коритувата Козятинського району Вінницької області померла її мати ОСОБА_3 . На день її смерті позивач постійно проживала та була зареєстрована в с. Москаленки Богуславського району Київської області.

Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті матері, позивач дізналась, що заява про прийняття спадщини може бути нею подана лише у випадку наявності рішення суду про визначення додаткового строку на її прийняття.

Позивач вважає, що поважними, об`єктивними та непереборними причинами пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що в період з 01 жовтня 2004 року по 01 квітня 2005 року, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, її дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майже постійно перебувала на стаціонарному лікуванні або проходила медичні обстеження у Богуславській ЦРЛ та Київській обласній дитячій лікарні у зв`язку із вродженою вадою серця та хронічним пієлонефритом.

17 грудня 2003 року розірвано шлюб між позивачем та батьком дочки - ОСОБА_5 , тому ОСОБА_1 постійно одна знаходилась із дитиною під час її перебування в лікарні.

Крім того, позивач 30 вересня 2004 року була звільнена з роботи та з 05 листопада 2004 року по 18 березня 2005 року отримувала допомогу по безробіттю, загальний розмір якої становив 710,02 грн. З 01 квітня 2005 року вона була прийнята на посаду прибиральниці на базу відпочинку по строковому трудовому договору.

Пославшись на викладене та на те, що позивач самостійно виховувала дочку і більшість коштів витрачала на її лікування, тому у неї не було можливості поїхати в м. Козятин Вінницької області та подати заяву про прийняття спадщини в Козятинську державну нотаріальну контору, ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 липня 2020 року позовні вимоги задоволено, визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач, пославшись на порушення судом першої інстанції вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості судового рішення, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу на надійшов.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд з огляду на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість не тільки у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому їй слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а саме строк терміном три місяці, після набрання рішенням законної сили.

Із такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а. с. 10).

24 січня 2007 року ОСОБА_1 видано довідку про те, що 05 липня 1986 року у виконкомі Вільхівецької сільської ради Богуславського району Київської області зареєстровано шлюб громадян: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , актовий запис № 13. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: ОСОБА_8 (а. с. 11).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 13).

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 17 грудня 2003 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 17 грудня 2003 року зроблено актовий запис за № 150 (а. с. 12).

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_4 (а. с. 32-33) ОСОБА_1 30 вересня 2004 року була звільнена з роботи та з 05 листопада 2004 року по 18 березня 2005 року отримувала допомогу по безробіттю. З 01 квітня 2005 року вона була прийнята на посаду прибиральниці на базу відпочинку по строковому трудовому договору.

З 05 листопада 2004 року ОСОБА_1 була зареєстрована як безробітна в Богуславській районній філії Київського обласного центру зайнятості та за період з 05 листопада 2004 року по 18 березня 2005 року отримала допомогу по безробіттю в розмірі 710,02 грн, що підтверджується довідкою Богуславської районної філії Київського Державного центру зайнятості № 35/24.02-14 від 13 лютого 2019 року (а. с. 38).

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Коритовата Козятинського району Вінницької області (а. с. 14).

Відповідно до медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої в с. Москаленки, 03 грудня 2004 року, 21 січня 2005 року, 11 лютого 2005 року, 15 лютого 2005 року, 15 лютого 2005 року 19 лютого 2005 року, 04 квітня 2005 року вона зверталася за медичною допомогою (а. с. 15-24).

У лютому березні 2008 року та у липні 2010 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходила обстеження та перебувала на лікуванні у закладах охорони здоров`я (а. с. 25-29).

Відповідно до паспорту серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 з 06 червня 2018 року зареєстрована в с. Москаленки Богуславського району Київської області (а. с. 8).

На запит суду першої інстанції за № 133/600/19/6982/19 від 24 травня 2019 року виконкомом Москаленівської сільської ради Богуславського району Київської області за вих. №115/02-23 від 11 червня 2019 року надіслано копію заяви ОСОБА_1 від 28 серпня 2009 року про відмову від належної їй частки спадкового майна, яке залишилося після смерті її батька ОСОБА_7 , 1928 року народження, та матері ОСОБА_3 , 1924 року народження, на користь її племінниці ОСОБА_2 (а. с. 72, 74-75).

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №369, складеним 11 січня 2020 року (а. с. 119-121, 122-124), підпис у графі «ПІДПИС» заяви, складеної 28 серпня 2009 року від імені ОСОБА_1 на адресу Козятинської районної державної нотаріальної контори Вінницької області про відмову у прийнятті спадщини, зареєстрована в реєстрі №30, виконаний не гр. ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до заяви від 16 березня 2020 року, засвідченої приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області Іщенко О.В., зареєстрованої в реєстрі за №134, 135, 136, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . Строк для прийняття спадщини вони пропустили, спадщину не приймали, звертатися до суду для надання їм додаткового строку для прийняття спадщини не будуть (а.с.143).

У заяві від 08 липня 2020 року, засвідченій приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Свідерською О.В., зареєстрованій в реєстрі за №779, ОСОБА_13 відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . Спадщину він не приймав, на спадщину не претендує, за продовженням додаткового строку для прийняття спадщини до суду звертатися не буде (а.с.144).

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Положеннями ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийнятті спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

У п. п. 1, 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 міститься роз`яснення, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини: юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини; необізнаність особи про наявність спадкового майна; похилий вік; непрацездатність; незнання про існування заповіту; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови.

Відповідно до абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Станом на час відкриття спадщини у цій справі порядок видачі свідоцтв про право на спадщину було регламентовано Розділом 22 Глави 3 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року (далі - Інструкція).

За приписами п. 207 Розділу 22 Глави 3 Інструкції письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Не допускається прийняття заяв про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяв про їх відкликання, складених від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей.

07 березня 2012 року вказана Інструкція втратила чинність на підставі «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 Порядку).

Згідно з пунктом 2.1. розділу IV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, спадкова справа заводиться посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, визначених у статтях 1261, 1262, 1266 ЦК України, осіб, вказаних у заповіті, заінтересованих в охороні цього майна, або вимоги кредиторів.

За таких обставин, спадкоємець має право подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування, отже ОСОБА_1 не була позбавлена можливості подати до Козятинської державної нотаріальної контори засобами поштового зв`язку письмову заяву про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_3 протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у постановах: від 02 квітня 2020 року у справі № 420/23/18; від 04 березня 2020 року у справі № 640/8507/17; від 04 червня 2020 року у справі № 601/1157/19; від 19 серпня 2020 року у справі № 347/2155/18.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що вона була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини у період з 01 квітня 2005 року (сплив шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини) по 04 березня 2019 року (час звернення з позовною заявою), зокрема доказів того, що не подання до нотаріальної контори такої заяви у цей період було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки перебування її дочки на стаціонарному лікуванні та/або проходження медичних обстежень в період з 01 жовтня 2004 року по 01 квітня 2005 року, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, непрацездатність та відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини не можуть вважатись поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, а тому підстави для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

03 листопада 2020 року ОСОБА_2 подала апеляційному суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді, та 1152,60 грн витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

До цієї заяви апелянтом долучено розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу до договору № 37 від 05 жовтня 2020 року та акт приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 37 від 05 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 та 3 (пункт 1) ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 141, п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України та наданих апелянтом доказів, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, вважає за необхідне судовий збір, сплачений позивачем за подачу позовної заяви залишити за нею, а судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги в розмірі 1152,60 грн, та 3000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката стягнути з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 липня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ) судовий збір в сумі 1152,60 грн, сплачений за подачу апеляційної скарги, та 3000, 00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 03 листопада 2020 року.