Справа № 183/1666/19
№ 2/183/633/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судового засідання Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний виконавець центрального відділу ДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кузема Яна Григорівна, про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені (неустойки) за прострочення аліментів,-

в с т а н о в и в:

18 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, згідно уточнених позовних вимог, просить стягнути на її користь заборгованість по сплаті аліментів у сумі 14325,52 грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 15310,08 грн.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 24 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного судового наказу. Проте відповідач не сплачував кошти на утримання дитини, тому з період з квітня 2018 року по 01 березня 2020 року утворилася заборгованість у сумі 14325,52 грн.

Посилаючись на вимоги ч.1 ст.196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за період з квітня 2018 року по 01 березня 2020 року у сумі 15310,08 грн., а також заборгованість у сумі 14325,52 грн.

Ухвалою від 26 квітня 2019 року відкрите загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

В судове засідання сторони не з`явилися, кожен окремо, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала, відповідач позов не визнав.

Відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити в позові у зв`язку з тим, що до нього було застосовано штраф, передбачений ч.14 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», який він сплатив у сумі 7135,40 грн. на користь стягувача, тому розмір пені має бути зменшений на суму штрафу. Крім того, про існування виконавчого провадження відповідач дізнався 27.11.2018 року, тому його вина у виникненні заборгованості відсутня.

Ухвалою суду від 24 липня 2020 року закінчене підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року (справа №183/1593/18) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказана обставина визнається сторонами та підтверджується розрахунком державного виконавця, копією постанови від 04.07.2019 року (а.с.6,47).

Зазначений судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у центральному відділі ДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6).

Відповідач здійснював платежі на утримання дитини нерегулярно та не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість.

Так, згідно розрахунку державного виконавця станом на березень 2020 року заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати аліментів складає 14325,52 грн.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», він визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.

У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року за результатами розгляду справи № 333/6020/16-ц.

В зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, зазначивши, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Оскільки судовий наказ про стягнення аліментів винесено 10 травня 2018 року, пеня за аліментами підлягає нарахуванню з 01 червня 2018 року. При здійсненні розрахунку суд враховує, що 03 липня 2019 року позивачем сплачено в рахунок погашення заборгованості 35676,98 грн.

Таким чином, розмір пені слід розраховувати наступним чином:

борг за травень 2018 - 4282грн. х 0,01 х 397(кількість днів прострочення за період з 01 червня 2018 року по 03 липня 2019 року) =16999,54 грн.

борг за червень 2018 - 2141грн. х 0,01 х367(кількість днів прострочення за період з 01 липня 2018 року по 03 липня 2019 року) = 15714,94грн.

борг за липень 2018-2230,75грн. х 0,01 х336(кількість днів прострочення за період з 01 серпня 2018 року по 03 липня 2019 року) =7495,32грн.

борг за серпень 2018- 2230,75грн. х 0,01 х 305(кількість днів прострочення за період з 01 вересня 2018 року по 03 липня 2019 року) =6803,79грн.

борг за вересень 2018-2230,75грн. х 0,01 х275(кількість днів прострочення за період з 01 жовтня 2018 року по 03 липня 2019 року) =6134,56грн.

борг за жовтень 2018-2328,75грн.х0,01 х244(кількість днів прострочення за період з 01 листопада 2018 року по 03 липня 2019 року) =5682,15 грн.

борг за листопад 2018-2328,75грн. х0,01 х214 (кількість днів прострочення за період з 01 грудня 2018 року по 03 липня 2019 року)=4983,53грн.

борг за грудень 2018-2328,75грн.х0,01 х 183(кількість днів прострочення за період з 01 січня 2019 року по 03 липня 2019 року)=4261,61грн.

борг за січень 2019- 2316,5грн. х0,01 х152(кількість днів прострочення за період з 01 лютого 2019 року по 03 липня 2019 року)=3521,08грн.

борг за лютий 2019- 2316,5грн.х0,01 х124(кількість днів прострочення за період з 01 березня 2019 року по 03 липня 2019 року)=2872,46грн.

борг за березень 2019-2316,5грн. х0,01 х93(кількість днів прострочення за період з 01 квітня 2019 року по 03 липня 2019 року)=2154,35грн.

борг за квітень 2019 - 2523,5грн.х0,01 х63(кількість днів прострочення за період з 01 травня 2019 року по 03 липня 2019 року)=1589,81грн.

борг за травень 2019-2523,5грн.х0,01 х32(кількість днів прострочення за період з 01 червня 2019 року по 03 липня 2019 року)=807,52грн.

борг за червень 2019-2523,5грн.х0,01 х2(кількість днів прострочення за період з 01 липня по 03 липня 2019 року)= 50,47грн. У сумі розмір пені за цей період становить 79062,13 грн.

У липні 2019 року заборгованість становила 1633,77 грн., яку сплачено у вересні 2019 року, отже період прострочення з 01 серпня 2019 року по 01 вересня 2019 року становить 31 день, а сума пені складає: 1633,77х0,01х31=506,47 грн.

При цьому суд враховує, що у вересні 2019 року відповідачем сплачено 4633 грн., тому за серпень та вересень 2019 року пеня не нараховується.

Оскільки в уточненій позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення пені, яка утворилась станом на 01 березня 2020 року, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розраховує пеню станом на вказану кінцеву дату.

Так, за борг за жовтень 2019 року склав 2689,25 грн. х0,01х121 (кількість днів прострочення за період з 01 листопада 2019 року по 01 березня 2020 року)= 3253,99грн.;

борг за листопад 2019 - 2689,25 грн. х0,01х91 (кількість днів прострочення за період з 01 грудня 2019 року по 01 березня 2020 року)= 2447,22грн.;

борг за грудень 2019 - 2689,25 грн. х0,01х60 (кількість днів прострочення за період з 01 січня 2020 року по 01 березня 2020 року)= 1613,55грн.

борг за січень 2020 - 2689,25 грн.(нараховано)-1500 грн.(сплачено боржником)=1189,25грн. х0,01х29 (кількість днів прострочення за період з 01 січня 2020 року по 01 березня 2020 року)= 344,88грн.

Загальна сума пені за несвоєчасно сплачені аліменти становить 87228,24 грн.

За змістом ч.1 ст.12 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення пені у сумі 15310,08 грн., суд керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, вважає за необхідне стягнути заборгованість саме у вказаному позивачем розмірі, не виходячи за межі позовних вимог.

Доводи відповідача про відсутність його вини у виникненні заборгованості через необізнаність про наявність судового рішення суд не приймає з огляду на наступне.

Згідно роз`яснень, викладених в п.22 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідач, зазначаючи у відзиві, що дізнався про стягнення з нього аліментів у листопаді 2018 року, не надав суду жодного доказу на підтвердження цієї обставини. Також, відповідачем не надано доказів того, що у встановленому законом порядку йому не було надіслано судовий наказ про стягнення з нього аліментів. Оскільки суду не надано доказів протилежного, суд вважає що відповідачу своєчасно було надіслано судовий наказ та він був обізнаний про стягнення з нього аліментів. Крім того, навіть після листопада 2018 року, відповідачем допускалися порушення його обов`язку зі своєчасної сплати аліментів.

Також суд не приймає доводи відповідача про стягнення з нього штрафу на підставі ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» як на підставу зменшення пені на суму сплаченого штрафу з огляду на наступне.

З копії постанови державного виконавця вбачається, що 04 липня 2019 року на відповідача накладено штраф у розмірі 7135,40 грн., які за розпорядженням державного виконавця №57266010 від 05 липня 2019 року перераховано на рахунок стягувача (а.с.46 на звороті, а.с.47).

Так, у відповідності до ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вказаний вид відповідальності застосовується до боржника за інший вид порушення аліментних зобов`язань наявність заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. При цьому чинне законодавство не містить положень про те, що сплата такого штрафу зменшує обсяг відповідальності платника аліментів, передбачений ст.196 СК України.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із ч. ч. 3,4, 8 ст. 71 цього Закону, визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини 8 якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином, суд вирішує питання стягнення заборгованості за аліментами лише в разі спору про її розмір, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц.

Суд звертає увагу позивача на те, що сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, розмір якої не оспорються ані стягувачем, ані боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстави для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду, оскільки, права стягувача аліментів, в даному випадку це права позивача, є захищеними в силу закону, оскільки, виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість.

Питання щодо судових витрат належить вирішити, відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний виконавець центрального відділу ДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кузема Яна Григорівна, про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені (неустойки) за прострочення аліментів,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2018 року по 01 березня 2020 року у розмірі 15310 (п`ятнадцять тисяч триста десять) грн.08 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 )на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн., 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через канцелярію Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.