Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/598/20

02 жовтня 2020 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Остапишин І.Р.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Богородчанського районного суду справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_5 у якому поставили питання про усунення відповідачки від права на спадкування за законом, як спадкоємця другої черги після смерті ОСОБА_6 .

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок травм, отриманих при дорожньо-транспортній пригоді помер ОСОБА_6 . За життя ОСОБА_6 був визнаний інвалідом другої групи і потребував допомоги, догляду, який позивачі взяли на себе. Відповідачка, яка є сестрою спадкодавця, не цікавилась його здоров`ям та побутом, ніякої допомоги не надавала, участі у витратах на поховання не брала. Враховуючи вказані обставини, просили суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом.

Відповідачка подала суду відзив на позов у якому доводи позивачів заперечила. Вказала, що ОСОБА_6 помер у віці 56 років і попри те, що був визнаний інвалідом 2 групи, стороннього догляду не потребував. Участі у витратах на поховання не брала, оскільки була поінформована, що їх мав понести винуватець ДТП.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала. Пояснила, що за життя ОСОБА_6 піклувалась про нього, допомагала йому фізичною працею, а також матеріально, оскільки дядько своєї сім`ї не мав. Відповідачка проживала в іншій області і не цікавилась життям спадкодавця. Тому вважає, що не вправі претендувати на частку у спадщині.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву у якій просив провести розгляд справи у його відсутності.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_6 за життя підтримував добрі родинні стосунки з сестрою, періодично гостював у неї. Внаслідок того, що відповідачка є багатодітною матір`ю (народила та виховувала 10 дітей), то не спроможна була фінансово допомагати братові. Однак він про таку допомогу ніколи не звертався, так як був спроможний забезпечувати себе самостійно. Не потребував ОСОБА_6 і стороннього догляду у зв`язку із захворюванням, внаслідок якого був визнаний інвалідом, оскільки повною мірою був здатний до самообслуговування. Просили у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини другої статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями другої черги, відповідно до ч.1 ст.1262 ЦК України, є рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Статтею 1266 ЦК України визначено спадкування за правом представлення. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до частини 2 статі 77 ЦПК України предметом доказування у цивільній справі є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Для доведення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: перебування спадкодавця в безпорадному стані; ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Виходячи зі змісту даної норми закону та з урахуванням роз`яснень, що викладені у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Як встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_6 за життя перебував на диспансерному обліку Солотвинської районної лікарі з приводу двобічного диспластичного коксартрозу ІІІ-ІV ст. Стан після ендопротезуання в 2017 році правого кульшового суглобу. За висновком ЛКК потребував прведення курсів лікування в стаціонарних та амбулаторних умовах. (а.с.88) Однак медичних заключень, які би вказували на те, що ОСОБА_6 перебував у безпорадному стані, потребував постійного стороннього догляду чи іншої допомоги у матеріалах справи немає.

Суду не подано жодних доказів на підтвердження того, що позивачі чи ОСОБА_6 зверталися до відповідачки за матеріальною допомогою для забезпечення потреб спадкодавця, а відповідачка ОСОБА_2 свідомо ухилялася від надання такої допомоги.

Той факт, що саме позивачі, а не інші члені родини, взяли на себе організацію та витрати на поховання ОСОБА_6 , не дає підстав для усунення відповідачки від права на спадкування, оскільки прийняття садщини не ставиться законом у залежність від того, хто здійснив поховання особи. Крім того, як встановлено судом, витрати на поховання частково були компенсовані за рахунок соціальних виплат, проведених управлінням соціального захисту.

З огляду на досліджені докази, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачами вимоги є безпідставними і не обгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд в 30-тиденний строк з часу його проголошення.

Суддя Битківський Л.М.