Номер провадження: 2/205/230/2020
20 жовтня 2020 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі Позивачі) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він, ОСОБА_1 , з 27 лютого 1986 року та по теперішній час мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 118, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради трудящих. На даний час в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідною довідкою ТОВ «Управбуд «Західний». Крім того, позивач зазначає, що його мати досить тривалий час зловживала спиртними напоями, а в 1993 році взагалі зібрали всі свої речі, добровільно, без жодного примусу зі сторони мешканців, покинула спірну квартиру та вирішила в невідомому напрямку, і де вона мешкає зараз наразі позивач та членам його сім`ї невідомо. З того часу на протязі 25-ти років будь який контакт (листування, телефоні дзвінки) з позивачем та його родиною відповідач не підтримує, за місцем проживання в квартирі не з`являється, не виявляє до неї жодного інтересу, не приймає участі в утриманні квартири, комунальні послуги не сплачує, її особисті речі відсутні, а отже, є всі підстави для визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити суд визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подала.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені нею причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 23 квітня 1968 року на підставі ордеру № 118, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради трудящих ОСОБА_3 , яка є бабусею позивача, на із сім`єю із трьох осіб була надана для проживання квартира АДРЕСА_2 (а.с.6).
Судом також встановлено, що після смерті своє бабусі - ОСОБА_1 є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «Управдом «Західний» (а.с. 7).
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є зареєстрованою за вказаною адресою, але у такій квартирі фактично не проживає з 1993 року, що підтверджується відповідним актом, що підписаний мешканцями такого будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та який затверджений представником експлуатуючою організації ТОВ «Управбуд «Західний» від 05.09.2019 року (а.с.8).
Доказів поважних причин відсутності відповідача протягом вказаного часу у зазначеному житловому приміщенні суду не представлено. Суд зауважує, що відповідач не була позбавлена можливості подати докази по справі як особисто, так й через свого представника або за допомогою поштового зв`язку, оскільки вона повідомлялася судом про розгляд цивільної справи у встановленому чинним процесуальним законом порядку.
До судового засідання відповідач не з`явилася, належних та допустимих доказів до поважності причин неявки суду не представила, не надала жодного заперечення чи пояснення по суті спору. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі у судових засіданнях, надало суду право обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.
У силу статей 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Таким чином, обставинами, які є предметом доказування в даній справі, є тривалість відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні та причини такої відсутності. Згідно наданих в розпорядження суду доказів, відповідач не проживає в у вказаній квартирі з 1993 року.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані позивачем докази, у тому числі акт, що підписаний мешканцями багатоквартирного будинку та затверджений представником експлуатуючою організації, суд визнає належними, достатніми та допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета доказування.
У свою чергу відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд вказує, що тривалість відсутності відповідача у вказаному житловому приміщенні, не подання суду доказів щодо поважності причин такого тривалої відсутності за своїм місцем реєстрації, об`єктивно свідчить про зміну постійного місця проживання такого учасника справи, а тому визнання такої особи такою, що втратила права користування спірним жилим приміщенням не суперечить закону та відповідає нормам 71, 72 ЖК України.
Таким чином, вказана вимога позивача про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 71,72 Житлового Кодексу України, ст. ст. 4,5,81,82, 90,141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
1.Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
2.Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .
3.Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.