ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1464/19 Номер провадження 22-ц/814/2058/20Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Ачкасова О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Огризкова Андрія Анатолійовича

на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 09 червня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В`ячеслав Анатолійович, про зміну черговості і одержання права на спадкування, визнання майна об`єктами спільної сумісної власності та визнання права власності на частку у майні, що є об`єктом права спільної власності

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В`ячеслав Анатолійович, про визнання права особистої приватної власності на майно

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну черговості і одержання права на спадкування, визнання майна об`єктами спільної сумісної власності та визнання права власності на частку у майні, що є об`єктом права спільної власності, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_3 з травня 2009 року та по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що встановлено також судовим рішенням. За час спільного проживання вони придбали квартиру АДРЕСА_1 , яку зареєстрвоано за ОСОБА_3 , а також поклали на депозит у ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 12 000 доларів США. Позивач вказує, що при купівлі квартири, а також внесення депозиту у банк вона також надавала свої кошти, які вона отримала від продажу житлового будинку із земельною ділянкою, окрім того, позивач отримувала пенсію, заробітну плату та доходи від здачі в оренду земельного паю. За таких обставин, ОСОБА_2 вважає, що вищевказане майно, придбане нею і ОСОБА_3 у період спільного проживання, як чоловіка і дружини, є їх спільною сумісною власністю, а тому вона має право на 1/2 частку даного майна.

Після смерті ОСОБА_3 , їй було відмолено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки існує спадкоємець першої черги, донька померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_1 . Однак, ОСОБА_2 вважає, що має право одержати право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_1 , як дружина померлого та особа, яка тривалий час опікувалася спадкодавцем, що часто хворів та потребував стороннього догляду, з посиланням на ст. 1259 ЦК України.

У позові ОСОБА_2 просила визнати за ОСОБА_2 право на спадкування у першій черзі спадкування, як дружини, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 : квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м., житлової площею 29,8 кв.м. Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 : грошові кошти у розмірі 14 160 доларів США, з яких 12000 доларів США вкладу та 2160 доларів США нарахованих процентів, згідно договору банківського вкладу (депозиту) № SAMDN8852 «Стандарт» від 27.12.2012 року, який укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 27.12.2012 року. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м, житловою площею 29,8 кв.м. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку від 14161 доларів США, з яких 12000 доларів США вкладу та 2160 доларів США нарахованих процентів, згідно договору банківського вкладу (депозиту) № SAMDN8852 «Стандарт» від 27.12.2012 року та стягнути судові витрати з відповідача. Судові витрати по справі покласти на відповідача.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на майно. Позов обгрунтований тим, що ОСОБА_1 є донькою та єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 , яке складається із квартири АДРЕСА_1 та грошових коштів у сумі 14161 доларів США, з яких 12000 доларів США вкладу та 2160 доларів США нарахованих процентів, згідно договору банківського вкладу (депозиту) № SAMDN8852 «Стандарт» від 27.12.2012 року. У зустрічному позові ОСОБА_1 вказує, що квартира АДРЕСА_1 була придбана за особисті кошти її батька ОСОБА_3 , отримані ним у 2014 році від продажу належної йому на праві особистої приватної власності квартири у м.Євпаторія АР Крим, а депозит у банку був внесений ОСОБА_3 із коштів у розмірі 20 000 доларів США, отриманих ним при виході із СГТ «Заводське» від нового члена садового товариства ОСОБА_4 , як відшкодування вартості поліпшення земельних ділянок, використаних для будівництва садового будинку будівельних матеріалів та обладнання.

Також ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 перешкоджає їй у користуванні майном, оскільки проживає у спірній квартирі АДРЕСА_1 , хоча місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано у іншій квартирі у м.Полтаві, яка належить останній на праві приватної власності.

ОСОБА_1 просила визнати право особистої приватної власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 , визнати право особистої приватної власності ОСОБА_1 в порядку спадкування на грошові кошти в сумі 14160 доларів США, які знаходяться в ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором банківського вкладу (депозиту № SAMDN8852 «Стандарт» від 27.12.2012 року), виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 09 червня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В`ячеслав Анатолійович, про зміну черговості і одержання права на спадкування, визнання майна об`єктами спільної сумісної власності та визнання права власності на частку у майні, що є об`єктом права спільної власності задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право на спадкування у першій черзі спадкування, як дружини, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 .

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 : квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м., житлової площею 29,8 кв.м.

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 : грошові кошти у розмірі 14 160 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят) доларів США, з яких 12000 доларів США вкладу та 2160 доларів США нарахованих процентів, згідно договору банківського вкладу (депозиту) № SAMDN8852 «Стандарт» від 27.12.2012 року, який укладений між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» 27.12.2012 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м, житловою площею 29,8 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку від 14161 доларів США, з яких 12000 доларів США вкладу та 2160 доларів США нарахованих процентів, згідно договору банківського вкладу (депозиту) № SAMDN8852 «Стандарт» від 27.12.2012 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 5 508,7 грн.,

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Огризкова Андрія Анатолійовича до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В`ячеслав Анатолійович, про визнання права особистої приватної власності на майно відмовлено за безпідставністю та недоведеністю.

Вказане рішення оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Огризкова А.А., який вважає рішення незаконним, необгрунтованим та таким, що винесено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та повне задоволення позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про безпідставність та недоведеність висновків суду щодо належності спірного майна на праві спільної сумісної власності померлому ОСОБА_3 та позивачу ОСОБА_2 , а також набуття ОСОБА_3 цього майна із залученням коштів ОСОБА_2 .

Скаржник вважає невірним застосування судом положень ст.1259 ЦК України про зміну черговості, оскільки доказів того, що ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані, часто хворів та потребував постійного догляду, опіки і матеріального забезпечення, матеріали справи не містять.

Також скаржник зазначає про те, що спір в частині визнання права спільної сумісної власності на майно уже вирішувався в судовому порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що спадкове майно ОСОБА_3 відноситься до спільного сумісного майна, яке було набуте під час проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, факт такого проживання підтверджується судовим рішенням, що набрало законної сили. При цьому, ОСОБА_1 не було надано достатніх доказів стосовно наявності у ОСОБА_3 грошових коштів для самостійного придбання квартири та внесення депозитного вкладу у банк. Також ОСОБА_2 вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 щодо недоведеності безпорадного стану ОСОБА_3 .

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч.ч.1,3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 травня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 , що встановлено рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 13.02.2019 року, яке є чинним.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13 березня 2018 року Подільським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що здійснено актовий запис № 162.

Після померлого ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 та грошові кошти в сумі 14160 доларів США, з яких 12000 доларів США вкладу та 2160 доларів США нарахованих процентів, згідно договору банківського вкладу (депозиту) № SAMDN8852 «Стандарт» від 27.12.2012 року, який укладено було між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Як вбачається із відомостей спадкової справи заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався.

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дяченка В.А. від 12 червня 2019 року №172/02-31 ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину), оскільки законодавством не передбачено видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні особам, які проживали за спадкодавцем однією сім`єю ( т.1 а.с.51-52).

ОСОБА_5 є донькою померлого ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Міським бюро РАЦС Кримської області 28 квітня 1973 року. (т. 1 а.с.108).

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дяченка В.А. від 15.07.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що не поданий документ, який підтверджує право власності на квартиру та наявна судова справа щодо спадкового майна ОСОБА_6 (т.1 а.с. 127-128).

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

При застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Як вбачається з матеріалів справи, за час спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 30.04.2014 року, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 (т.1 а.с. 24-25).

Відповідно до договору № SAMDN8852 «Стандарт» від 27.12.2012 року ОСОБА_3 передав ПАТ КБ «ПриватБанк» 12 000 доларів США вкладу під 9% річних.(т.1 а.с. 34). Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 25.07.2017 року, яке набрало законної сили, на користь ОСОБА_3 з ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто суму вкладу за вищезазначеним договором в розмірі 12 000 доларів США та 2160 доларів США нарахованих процентів. (т.1 а.с. 219-228).

Суд першої інстанції вірно встановив, що спірне майно - квартира та грошові кошти на депозитному рахунку набуті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в період спільного проживання, джерелом набуття у власність вказаного майна є спільні доходи сторін, що також підтверджується наданими ОСОБА_2 доказами про отримані ними доходи за час сумісного проживання у вигляді пенсій, орендної плати, заробітної плати, доходів від відчуження майна.

Виходячи з принципу диспозитивності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Придбання спірного спадкового майна за особисті кошти ОСОБА_3 в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про недостатність у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 коштів та неспроможність придбання ними за спільні кошти спадкового майна, колегія суддів відхиляє, оскільки вони зводяться до незгоди заявника з висновками місцевого суду щодо оцінки цих доводів та інших доказів в їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд вірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання майна об`єктами спільної сумісної власності та визнання права власності за нею на 1/2 частку у майні, що є об`єктом права спільної власності.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зміну черговості і одержання права на спадкування у першій черзі, місцевий суд виходив з того, що нею доведено перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані та ту обставину, що він потребував сторонньої допомоги, що надає підстави дійти до переконливого висновку про наявність правових підстав для зміни черговості одержання права на спадкування на підставі частини другої статті 1259 ЦК України.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може з наступних підстав.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Проте, позивачем ОСОБА_2 не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є її процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України.

Так, у справі яка переглядається встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 страждав на хворобу серця, перебував на стаціонарному лікуванні кардіологічного відділення у 2013 році та на стаціонарному лікуванні неврологічного відділення у 2015 році.

ОСОБА_3 отримував пенсію, яка була практично рівнозначною з пенсією ОСОБА_2 . Самостійно вчиняв дії по відчуженню та придбанні майна, розпоряджався грошовими коштами (внесення депозиту у банківських установах).

Факт надання ОСОБА_2 матеріальної допомоги спадкодавцю обґрунтовувася лише тим, що її дохід був вищий за дохід ОСОБА_3 , доводи ОСОБА_2 щодо надання спадкодацю допомоги обгрунтовувались здійсненням за ним догляду щодо своєчасного проведення лікування та придбання ліків.

Доводи ОСОБА_7 про те, що вона тривалий час опікувалась спадкодавцем та надавала допомогу, не можуть бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України, без установлення сукупності усіх юридичних фактів, обумовлених даною нормою, а саме без наявності в матеріалах справи доказів знаходження ОСОБА_3 у безпорадному стані та необхідності надання йому стороннього догляду.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 не надано належних доказів, які б давали їй право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом та не доведено відповідними засобами доказування наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування.

На підставі зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, колегія суддів, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зміну черговості одержання права на спадкування.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на спадкове майно, районний суд вірно виходив з того, що заявницею не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що спірна квартира у м.Полтаві та гроші на депозитному рахунку банка є об`єктом особистої власності її батька (спадкодавця) ОСОБА_3 і не відносяться до спільної сумісної власності подружжя.

Так, неспроможними є доводи щодо походження коштів ОСОБА_3 від продажу належної йому у АР Крим квартири за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дана квартира зареєстрована за ОСОБА_3 .

Посилання ОСОБА_1 про отримання ОСОБА_3 коштів у розмірі 20 000 доларів США при виході із СГТ «Заводське» також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки належно завірених документів (із підписом голови кооперативу та відповідною печаткою) про вихід ОСОБА_3 з його членів та викуп такого членства іншою особою ОСОБА_4 , надано не було. Окрім того, пояснення ОСОБА_4 щодо передання ОСОБА_3 коштів в сумі 20 000 доларів США за будівництво будинку на ділянці кооперативу та понесення витрат по благоустрою ділянки, датовані 08.09.2018 роком, тобто після смерті ОСОБА_3 .

Також судом вірно відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині виселення ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 , оскільки вимоги про захист права власності та усунення перешкод у користуванні майном є передчасними і можуть бути заявлені лише зареєстрованим власником майна (ст.ст. 328, 391 ЦК України). На даний час відомостей про те, що ОСОБА_1 оформила належним чином право власності на вказану квартиру, немає.

Окрім того, відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, серед іншого, видають свідоцтва про право на спадщину.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку про те, що оформлення спадкових прав з видачею свідоцтва про право на спадщину, зокрема на нерухоме майно, здійснюють нотаріуси або орган чи службова особа, уповноважена вчиняти нотаріальні дії.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги майна належного ОСОБА_3 і вчинила дії по прийняттю спадщини.

Звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за наявності умов для оформлення спадкових прав нотаріусом є передчасним, що має своїм наслідком відмову в позові.

Колегія суддів також відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо наявності судового рішення з приводу спору між сторонами щодо визнання права власності на спадкове майно, оскільки з рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 13.02.2019 року вбачається, що у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно було відмовлено за їх передчасністю. Даний позов ОСОБА_2 обгрунтований іншими обставинами, зокрема, відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину особі, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Огризкова А.А. підлягає частковому задоволенню, а рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 09 червня 2020 року скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зміну черговості і одержання права на спадкування, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. Рішення в частині розподілу судових витрат підлягає зміні шляхом зменшення стягнутого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору. В іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволений частково, то судовий збір підлягає стягненню пропорційно задоволеної частини позовних вимог, тобто тільки за вимоги про визнання майна об`єктами спільної сумісної власності та визнання права власності на частку у майні, що є об`єктом права спільної власності, що становить 4 740, 30 грн.

Також пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги ОСОБА_1 , на її користь з ОСОБА_2 підлягає стягненню 1 152, 60 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Огризкова Андрія Анатолійовича - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 09 червня 2020 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну черговості і одержання права на спадкування. Ухвалити в цій частині нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В`ячеслав Анатолійович, про зміну черговості і одержання права на спадкування відмовити.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 09 червня 2020 року в часині розподілу судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 4 740, 30 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 152, 60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов