693/1334/19
2/693/56/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді - Шимчика Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коломієць С.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жашків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно земельний пай, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівната ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно земельний пай.

В обгрунтування позовної заяви ОСОБА_1 вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_4 , який постійно проживав у с. Тихий Хутір Жашківського району Черкаської області.

25 травня 2001 року ОСОБА_4 склав заповітне розпорядження, яке зареєстроване в реєстрі за №12 Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Даним заповітом дід заповів позивачу ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,15 га, яка розташована у с. Тихий Хутір Жашківського району Черкаської області.

Після смерті діда позивач, маючи право на успадкування земельної ділянки, звернувся до Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області, де дізнався, що 25.02.2011р. дід ОСОБА_4 склав нове заповітне розпорядження, зареєстроване в реєстрі за №11 Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області, яким заповів вищевказану земельну ділянку ОСОБА_2 .

08.11.2017р. рішенням Жашківського районного суду Черкаської області заповіт від 25.02.2011р. складений на ім?я ОСОБА_2 визнано нікчемним. Рішення набрало законної чинності.

Позивач звернувся за місцем відкриття спадкової справи до приватного нотаріуса Шелудько В.П. з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку.

Приватним нотаріусом Шелудько В.П. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у зв?язку з тим, що на спадкове майно (земельну ділянку) видано та зареєстровано свідоцтво про право на спадщину на ім?я відповідача ОСОБА_2 .

У зв?язку з вищевказаним позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.02.2011р., яке видано ОСОБА_2 , як недійсне.

01.11.2019р. на підставі ухвали Жашківського районного суду Черкаської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

04.12.2019р. відповідач ОСОБА_2 на позовну заяву подав відзив, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним (не чинним), але при цьому чинність попереднього заповіту не відновлюється, відповідно й заповіт посвідчений 25.02.2001р. не відновлюється.

23.12.2019р. третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 подала на позовну заяву пояснення, в якому вказала, що новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним (не чинним), але при цьому чинність попереднього заповіту не відновлюється, відповідно й заповіт посвідчений 25.02.2001р. не відновлюється.

13.01.2020р. позивачемОСОБА_1 на відзив було подано відповідь, де він вказує, що відповідач ОСОБА_2 30.05.2016р. отримав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (пай) на підставі нікчемного заповіту, тому дане свідоцтво підлягає скасуванню.

22.01.2020р. відповідач ОСОБА_2 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вказав, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом він отримав 30.05.2016р. і в цей період жодних судових справ з питань визнання заповіту нікчемним не розглядалося. З позовною заявою про визнання заповіту нікчемним позивач звернувся у вересні 2016 року.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 03 липня 2020 року справу було прийнято до свого провадження.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, при цьому його представник адвокат Овчаренко В.Ю. подав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та участі позивача на підставі наявних у справі матеріалів, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 його представник адвокат Полежака В.Ф. не з?явилися. При цьому 19.10.2020р. до початку розгляду справи по суті відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням по справі №693/30/20 про усунення від права від спадкування та просив судове засідання проводити без його участі.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. не з`явилася по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 не з`явилася.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.55 Конституції України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Обставини справи.

25 травня 2001 року ОСОБА_4 склав заповіт, який було зареєстровано в реєстрі за №12 Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області та яким заповів ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,15 га, яка розташована у с. Тихий Хутір Жашківського району Черкаської області.

25 лютого 2011 року ОСОБА_4 склав другий заповіт, який було зареєстровано в реєстрі за №11 Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області та згідно якого земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,15 га, яка розташована у с. Тихий Хутір Жашківського району Черкаської області, заповів ОСОБА_2 .

08 листопада 2017 року рішенням Жашківського районного суду Черкаської області заповіт від 25.02.2011р. складений на ім?я ОСОБА_2 було визнано нікчемним. Рішення набрало законної чинності.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

07 лютого 2019 року приватним нотаріусом Жашківського нотаріального округу Шелудько В.П. винесено постанову, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , у зв?язку з тим, що спадкове майно видано та зареєстровано свідоцтво про право на спадщину на ім?я ОСОБА_2 .

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.05.2016р., зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за №1415, вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4 від 25.02.2011р., а саме земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1509 га, яка розташована в адміністративних межах Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області (за межами населеного пункту), є ОСОБА_2 .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44006413 від 30.05.2016р. свідоцтво про право на спадщину зареєстроване 30.05.2016р. у Спадковому реєстрі за №59029424 та видано ОСОБА_2 .

У відповідності до ч.2 ст.215 ЦК України нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того чи визнав його таким суд.

Нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того чи визнав його таким суд.

Таким чином, з огляду на положення вказаної норми нікчемний правочин є різновидом недійсного правочину.

Статтею 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Отже, заповіт від 25 травня 2001 року, яким ОСОБА_4 заповів земельну ділянку на ім?я ОСОБА_1 , після визнання заповіту від 25 лютого 2011 року, яким ОСОБА_4 заповів земельну ділянку ОСОБА_2 , нікчемним - не відновився, тому ОСОБА_1 не мав права на отримання спадкового майна за заповітом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду по справах №695/506/13-ц від 30.10.2019р. та №398/3558/16-ц від 19.06.2019р.

Разом з тим ОСОБА_1 отримав право на спадщину за законом.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до положень ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Свідоцтво про право на спадщину це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав.

Згідно до ч.2 ст.1300 ЦК України, у випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України встановлено способами захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що наявність свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який визнано нікчемним, позбавляє можливості позивача реалізувати своє право на спадщину за законом.

Як передбачено ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підставі ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проаналізувавши вищевикладені обставини та оцінивши у сукупності наявні у справі письмові докази, враховуючи норми чинного законодавства та практику Верховного Суду, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно земельний пайта вважає за необхідне скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.02.2011р.

На підставі викладеного, керуючись ст.55 Конституції України, п.1 ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постановами Верховного Суду по справах №695/506/13-ц від 30.10.2019р. та №398/3558/16-ц від 19.06.2019р., ст.ст.13, 16, 215, 1217, 1254, 1261, 1266, 1300, 1301 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 12, 19, 76, 77, 80, 82, 89, 258-259, 263, 265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно земельний пай, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівната ОСОБА_3 , задовольнити.

Свідоцтво проправо власності на спадщину за заповітом від 25.02.2011р., зареєстроване 30.05.2016р. у Спадковому реєстрі за №59029424 на ім?я ОСОБА_2 - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення складено 20.10.2020р.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик