Справа № 703/4523/19
05 листопада 2020 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Кирилюк Н.А.
з участю секретаря Римського Д.І.,
вирішивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі питання про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості заподіяного матеріального збитку та моральної шкоди внаслідок ДТП,
В судове засідання сторони не з`явились, направили до суду заяви, в яких просили вирішити питання щодо винесення додаткового рішення у їх відсутності. Представник відповідача направив до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому просив не враховувати надані стороною позивача документи про оплату послуг адвокатів Лук`яненко Г.О. та Сілко О.І., і, відповідно, зменшити заявлену до стягнення суму правничої допомоги на вказаний розмір гонорару.
За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно ч. 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Положеннями статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно зі статтею 1 Закону договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно із частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).
За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими главою 52 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.
Згідно з статтею 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи адвокати позивача ОСОБА_3 та Лук`яненко Г.О. були допущені до участі в справі на підставі ордерів № 112814 (а.с. 86) та № 123507 (а.с. 70), як передбачено ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, а саме витрат за надані послуги адвокатом Лук`яненко Г.О., позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення надано договір № 25-05/19 від 25 травня 2019 року, укладеним між ним та АБ «Галина Лук`яненко».
До позовної заяви ним також було приєднано договір з аналогічним номером та від тієї ж дати, однак розділ 3 наведеного договору «Гонорар» різниться за кількістю пунктів та текстом з договором, що приєднаний до заяви про винесення додаткового рішення.
Таким чином, позивачем надано два договори на правничу допомогу, укладені з АБ «Галина Лук`яненко», які датуються одним днем та за одним номером, однак з неідентичним текстом. Крім того, наведені договори містять різні відтиски печаток.
ОСОБА_1 також надав суду договір про надання правової допомоги, укладений з адвокатським бюро «Сілко». Примірник договору, що був наданий суду, містить незастережене виправлення щодо дати його укладення, зроблене кульковою ручкою - 02.03.2020 року. В той же час, примірник цього договору позивачем самостійно було направлено відповідачу і в цьому договорі дата його укладення зазначена як 26 квітня 2019 року.
Суд зазначає, що договір про надання правничої допомоги є основним документом, який визначає розмір гонорару адвоката. Акти виконаних робіт та довідка-розрахунок складаються відповідно до договорів і повинні базуватись на досягнутих між адвокатом і клієнтом умовах. Однак, суду не вдалось з достовірністю встановити, на підставі яких договорів була здійснена позивачем оплата робіт адвокатів згідно наданих квитанцій.
Крім того, на думку суду, сторона позивача зловживає наданими їй процесуальним правами щодо надання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу. Направивши примірник договору відповідачу, який не відповідає тому примірнику, що наданий суду, призводить до порушення прав відповідача по справі, яка свої заперечення обґрунтовує на підставі тих доказів, що були отримані нею особисто.
Подання суду двох договорів з ідентичними реквізитами, але різними в частині оплати послуг адвоката, також свідчить про недобросовісність дій позивача.
Частиною 9 статті 141 ЦПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд
Ухвалити додаткове рішення по справі № 703/4523/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості заподіяного матеріального збитку та моральної шкоди внаслідок ДТП.
Відмовити ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у повному обсязі.
Додаткове рішення може бути оскаржене сторонами в Черкаський апеляційний суд через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Н. А. Кирилюк