ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 листопада 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/3287/19

Головуючий у першій інстанції Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/771/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Онищенко О.І.

сторони:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Ковальової Т.Г. від 28 лютого 2020 року, місце ухвалення рішення м. Ніжин, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.03.2011 року у розмірі 126 213 грн. 88 коп., яка складається з наступного: 8 984 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом, 117 229 грн. 09 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 21.03.2011 року по 30.07.2018 року. Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у розмірі 1 921 грн. Вимоги заявленого позову Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 21.03.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 9 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням заяви разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на відповідному банківському сайті, відповідач підтвердила свою згоду на те, що між нею та позивачем укладено договір про надання банківських послуг. Позивач вказує, що внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за даним кредитним договором, станом на 31.05.2019 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 255 865 грн. 46 коп., яка складається з наступного: 8 984 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом, 244 080 грн. 67 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 800 грн. - заборгованість за пенею та комісією. При цьому позивач зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника повернення певної частини суми заборгованості за кредитом. За даних обставин, позивач вказує, що заборгованість позивача перед банком становить 126 213 грн. 88 коп., яка складається з наступного: 8 984 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом, 117 229 грн. 09 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 21.03.2011 року по 30.07.2018 року. Вказану суму заборгованості за кредитним договором позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.02.2020 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 126 213 грн. 88 коп. за кредитним договором №б/н від 21.03.2011 року.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.02.2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги АТ КБ ПриватБанк зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим судом без повного та всебічного дослідження обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, а також без додержання норм матеріального та процесуального права. АТ КБ ПриватБанк в доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не було враховано вимоги ч.1 статті 1048, статті 1054 ЦК України, статті 49 Закону України Про банки і банківську діяльність, відповідно до яких сплата процентів за користування кредитними коштами є обов`язковою умовою використання кредитних коштів. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги, що відповідач зобов`язана сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Доводи апеляційної скарги вказують, що на підставі підписаної анкети-заяви відповідачу ОСОБА_1 була видана кредитна картка НОМЕР_1 , зі строком дії 02/15, яка в подальшому була перевипущена, остання картка - зі строком дії 01/18, зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 9 000 грн. Доводи апеляційної скарги зазначають, що активація відповідачем ОСОБА_1 картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Доводи апеляційної скарги стверджують, що банківська виписка має статус первинного документу, при цьому банком надано до суду первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції, встановивши, що банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит, а відповідач його не повернула, не мав підстав для відмови у стягненні з відповідача на користь позивача фактично отриманих грошових коштів у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідачем разом із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписана і Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, яка містить в собі наступну інформацію: 1. базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом); 2. розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості; 3. строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; 4. розмір та порядок сплати неустойки (пені та штрафу). При цьому доводи апеляційної скарги стверджують, що сторони договору обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом, який повинен застосовуватись при розрахунку заборгованості за кредитним договором. Доводи апеляційної скарги містять в собі посилання на правові висновки відповідних постанов Верховного Суду, відповідно до яких, наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки, є підставою для задоволення вимог щодо стягнення заборгованості за процентами. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції, встановивши, що банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит, а відповідач його не повернув, не мав підстав для відмови у стягненні відсотків по кредиту, розмір яких було погоджено між сторонами договору.

До апеляційної скарги АТ КБ ПриватБанк додано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, за договором ОСОБА_1 (а.с.123).

В подальшому на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшли письмові пояснення АТ КБ ПриватБанк, з клопотанням про прийняття доказів, до яких додано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 21.03.2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 31.01.2018 року, за ставкою 2,5% на місяць (30% річних) в межах визначеного строку кредитування (а.с.165-172). Згідно даного розрахунку, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), становить 6 584 грн. 03 коп., загальний залишок заборгованості за відсотками становить 2 000 грн. 20 коп., а всього - 8 584 грн. 23 коп. Позивач просить приєднати даний розрахунок до матеріалів справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просить апеляційну залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, при цьому залишити без змін рішення суду першої інстанції від 28.02.2020 року, як обґрунтоване. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що до апеляційної скарги позивачем було надано скріншот (знімок екрану) з комп`ютера довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки Універсальна, 55 днів пільгового періоду. Відповідач ОСОБА_1 вважає, що дана довідка є неналежним та недопустимим доказом по справі, оскільки її не було надано позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, при цьому вказаний знімок з екрану неможливо прочитати, оригіналу вказаної довідки позивачем суду не надано, також відсутні відповідні обґрунтування позивача, з яких підстав даний доказ не було надано суду першої інстанції.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, справа за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.02.2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 21.03.2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.10-10,зворот).

Як вбачається з вимог заявленого позову (а.с.5-7), позивач вказує, що внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за даним кредитним договором, станом на 31.05.2019 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 255 865 грн. 46 коп., яка складається з наступного: 8 984 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом, 244 080 грн. 67 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 800 грн. - заборгованість за пенею та комісією. При цьому позивач зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника повернення певної частини суми заборгованості за кредитом. За даних обставин, позивач вказує, що заборгованість позивача перед банком становить 126 213 грн. 88 коп., яка складається з наступного: 8 984 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом, 117 229 грн. 09 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 21.03.2011 року по 30.07.2018 року.

На підтвердження вимог заявленого позову АТ КБ ПриватБанк надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 21.03.2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 31.05.2019 року (а.с.8-9).

В подальшому на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшли письмові пояснення АТ КБ ПриватБанк, з клопотанням про прийняття доказів, до яких додано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 21.03.2011 року, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 31.01.2018 року (за період з 09.10.2014 року по 31.01.2018 року), за ставкою 2,5% на місяць (30% річних) в межах визначеного строку кредитування (а.с.165-172). Згідно даного розрахунку, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), становить 6 584 грн. 03 коп., загальний залишок заборгованості за відсотками становить 2 000 грн. 20 коп., а всього - 8 584 грн. 23 коп. Позивач просить приєднати даний розрахунок до матеріалів справи.

Виходячи з приписів статті 80 ЦПК України, з метою встановлення обставин справи та достатності доказів, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти до уваги в якості належного доказу по справі наданий суду позивачем розрахунок заборгованості за договором №б/н від 21.03.2011 року, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 31.01.2018 року (за період з 09.10.2014 року по 31.01.2018 року), за ставкою 2,5% на місяць (30% річних) в межах визначеного строку кредитування (а.с.169-172).

В матеріалах даної справи наявний Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна (а.с.11-11,зворот), який не містить в собі підпису відповідача ОСОБА_1 .

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, який додано позивачем до позовної заяви, також не містить в собі підпису відповідача ОСОБА_1 .

До апеляційної скарги АТ КБ ПриватБанк додано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, за договором ОСОБА_1 (а.с.123). У вказаній довідці зазначено: базова відсоткова ставка за користування кредитом - 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір та порядок сплати неустойки (пені та штрафу).

АТ КБ ПриватБанк до апеляційної скарги також додано довідку (а.с.125), відповідно до якої між АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття: 21.03.2011, термін дії: 02/15; № НОМЕР_2 , дата відкриття: 09.10.2014, термін дії: 01/18.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.02.2020 року, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з 10.10.2014 року, відповідач ОСОБА_1 сплатила кошти на погашення кредитної заборгованості в сумі 12 374 грн. 34 коп., тому необхідно зарахувати сплачену відповідачем суму в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту за вказаним кредитним договором, що, на думку суду, буде повністю відповідати передбаченим ч.2 статті 2 ЦПК України завданням справедливого розгляду справи та основним засадам судочинства. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, при визначенні розміру відсотків, не можна вважати домовленістю сторін про їх розмір та порядок сплати, оскільки дані Умови та Правила надання банківських послуг позичальником не підписані, при цьому матеріали справи не містять підтвердження того, що саме вказані Умови та Правила надання банківських послуг були погоджені з відповідачем при оформленні анкети-заяви, оскільки розмір вказаних платежів сторонами у підписаних ними документах не обумовлено, а надані банком Витяги з Тарифів та Умов не можуть розцінюватись, як стандартна (типова) форма, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг неодноразово змінювались АТ КБ ПриватБанк.

В доводах апеляційної скарги АТ КБ ПриватБанк вказує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не було враховано вимоги ч.1 статті 1048, статті 1054 ЦК України, статті 49 Закону України Про банки і банківську діяльність, відповідно до яких сплата процентів за користування кредитними коштами є обов`язковою умовою використання кредитних коштів. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги, що відповідач зобов`язана сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Доводи апеляційної скарги вказують, що на підставі підписаної анкети-заяви відповідачу ОСОБА_1 була видана кредитна картка НОМЕР_1 , зі строком дії 02/15, яка в подальшому була перевипущена, остання картка - зі строком дії 01/18, зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 9 000 грн. Доводи апеляційної скарги зазначають, що активація відповідачем ОСОБА_1 картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Доводи апеляційної скарги стверджують, що банківська виписка має статус первинного документу, при цьому банком надано до суду первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції, встановивши, що банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит, а відповідач його не повернула, не мав підстав для відмови у стягненні з відповідача на користь позивача фактично отриманих грошових коштів у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідачем разом із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписана і Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, яка містить в собі наступну інформацію: 1. базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом); 2. розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості; 3. строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; 4. розмір та порядок сплати неустойки (пені та штрафу). При цьому доводи апеляційної скарги стверджують, що сторони договору обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом, який повинен застосовуватись при розрахунку заборгованості за кредитним договором. Доводи апеляційної скарги містять собі посилання на правові висновки відповідних постанов Верховного Суду, відповідно до яких, наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки,є підставою для задоволення вимог щодо стягнення заборгованості за процентами. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції, встановивши, що банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит, а відповідач його не повернув, не мав підстав для відмови у стягненні відсотків по кредиту, розмір яких було погоджено між сторонами договору.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.02.2020 року, та прийняття апеляційним судом постанови про задоволення вимог заявленого позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ч.1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України, яка регламентує проценти за договором позики, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.02.2020 року, в ході судового розгляду даної справи судом на підставі досліджених доказів по справі встановлено, що починаючи з 10.10.2014 року, відповідач ОСОБА_1 сплатила кошти на погашення кредитної заборгованості в сумі 12 374 грн. 34 коп.

Вказаний висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, оскільки він узгоджується із доказами, наявними в матеріалах даної цивільної справи. А саме, з даними розрахунку заборгованості відповідача за договором №б/н від 21.03.2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 31.05.2019 року, наданого позивачем суду першої інстанції на обґрунтування вимог заявленого позову (а.с.8-9), а також з даними розрахунку заборгованості відповідача за договором №б/н від 21.03.2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 31.01.2018 року (а.с.169-172), наданого позивачем в подальшому апеляційному суду.

Згідно матеріалів справи (а.с.165-172), на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшли письмові пояснення АТ КБ ПриватБанк, з клопотанням про прийняття доказів, до яких додано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 21.03.2011 року, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 31.01.2018 року (за період з 09.10.2014 року по 31.01.2018 року), за ставкою 2,5% на місяць (30% річних) в межах визначеного строку кредитування. Згідно даного розрахунку, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), становить 6 584 грн. 03 коп., загальний залишок заборгованості за відсотками становить 2 000 грн. 20 коп., а всього - 8 584 грн. 23 коп.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також документально підтверджену сплату відповідачем ОСОБА_1 , починаючи з 10.10.2014 року, коштів на погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 21.03.2011 року, в сумі 12 374 грн. 34 коп. (а.с.8-9,169-172), апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог заявленого АТ КБ ПриватБанк позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з підстав відсутності у відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу АТ КБ ПриватБанк задовольнити частково, при цьому рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.02.2020 року змінити в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. А саме, відмовити у задоволенні позову АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з підстав відсутності у відповідача заборгованості за договором №б/н від 21.03.2011 року.

Керуючись статтями: 367, 369, 374; п.1, ч.1 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2020 року змінити в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 02.11.2020 року.

Головуючий: Судді: