Провадження № 2/947/3132/20
Київський районний суд м. Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Якубовській О.В.,
За участю представника позивача адвоката Зикової С.В.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житлове приміщення,-
В червні місяці 2020 року до Київського райсуду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житлове приміщення шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 . У відповідності до положень ст..33 ЦПК України справу розподілено судді Калашніковій О.І. Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 07.07.2020 року по справі відкрите спрощене позовне провадження і справу призначено до судового розгляду з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи.
Представник позивача вимоги в судовому засіданні підтримала у повному обсязі.
Відповідач до суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи сповіщалась неодноразово судом за місцем реєстрації у відповідності до вимог закону, відзив на позов не надала.
За згодою сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Суд вивчив матеріали справи, дослідив наведені позивачем доводи і дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 3 травня 2019 року належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 03.05.2019 року). Продавцем квартири була ОСОБА_3 , яка після укладання договору купівлі-продажу звільнила квартиру і оформила зняття з реєстраційного обліку по квартирі. Як зазначено в договорі купівлі-продажу, продавець свідчив, що інші особи не мають права власності і користування на цю квартиру.
ОСОБА_1 заселився в квартиру і при оформленні реєстрації за місцем проживання виявив, що по квартирі має реєстрація ОСОБА_2 . З пояснень колишнього власника квартири позивач довідався, що ОСОБА_2 була цивільною дружиною брата ОСОБА_3 і ця сім`я у 2016 році проживала в квартирі. Оскільки на момент укладання договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 більше двох років з сім`єю ОСОБА_3 не спілкувалась, квартиру ОСОБА_2 звільнила ще у 2017 році, її місце знаходження не відоме, колишній власник квартири вважала, що наявність у ОСОБА_2 реєстрації по квартирі не є перешкодою для її відчуження.
Позивач доводить, що наявність у відповідача реєстрації по належному йому ОСОБА_1 житловому приміщенні, порушує право власності на цю квартиру, тому як позивач зобов`язаний сплачувати комунальні послуги за осіб, що мають реєстрацію по квартирі, оформити реєстрацію інших членів родини без згоди відповідача позивач не має можливості. Окрім того, позивач звертає увагу суду на наступне: ОСОБА_2 не є і ніколи не була членом його родини, в квартирі речі відповідача відсутні, відповідач не несе будь-яких витрат на утримання квартири, фактичне місце мешкання відповідача йому невідоме.
Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з положеннями ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.
З огляду на викладене до даних правовідносин належить застосовувати положення положення статтей 383, 391 ЦК, які передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.
Суд погоджується з доводами позивача, що наявність у ОСОБА_2 реєстрації по квартирі АДРЕСА_2 порушують інтереси власника житлового приміщення, який самотужки сплачує вартість комунальних послуг по квартирі за усіх осіб, що мають реєстрацію по квартирі, а не за фактично проживаючих в цій квартирі. Крім того, наявність реєстрації у відповідача створює власнику квартири незручності в реалізації права власності на це житло власник зареєструвати в квартирі інших осіб має право за письмовою згодою відповідача. Усунути перешкоди позивачу у реалізації його права власності на квартиру можливо шляхом визнання відповідача такою особою, що втратила право на користування житлом у вищевказаній квартирі.
Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не отримав будь-яких доказів, що спростовують доводи позивачевої сторони.
Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" , зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі і судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Така ж норма закріплена і в ч.2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи, здійснюється на підставі в тому числі, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст.ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в реалізації права власності на квартиру шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою особою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.