РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/272/20
Провадження № 2/327/108/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2020 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Захаренко А.В.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін без їх виклику за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, -

В С Т А Н О В И В :

17 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням поданих до суду 04 вересня 2020 року уточнених вимог, заявлена вимога про стягнення аліментів на її утримання. Позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2019 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час звернення до суду сторони припинили подружні стосунки та проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивача. Позивачка не працює, оскільки доглядає малолітню доньку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивачки не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу. За таких обставин позивачка ОСОБА_1 вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною віку трьох років.

Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін без їх виклику (а.с.30).

Позивач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.45), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подала.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Гришко Р.В. про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.46,47), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін відповідач не подав. Разом з тим, 29 вересня 2020 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гришка Р.В., що діє на підставі ордеру серії ДН №069336 від 25 вересня 2020 року, надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній зазначив, що відповідач ОСОБА_2 порзов ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі та прохав відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що ОСОБА_2 на даний час перебуває на обліку як безробітній та в нього відсутні будь-які доходи (а.с.36).

Правом подати відповідь на відзив позивач ОСОБА_1 не скористалася.

Виходячи з положень ч.5 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10.

Суд, з`ясувавши позицію сторін у справі, викладену позивачем в позовній заяві, а відповідачем у відзиві на позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Із свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 22 лютого 2019 року у Приморському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що 22 лютого 2019 року складено відповідний актовий запис за №84 (а.с.10).

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її матір`ю є ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_3 зареєстрована та постійно проживає разом з матір`ю - позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні (а.с.5-6,8-911,12,13).

Відповідно до чч.1,2,4 ст.75 Сімейного кодексу України (далі - СК України), дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який, зокрема, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частинами 4 та 6 зазначеної статті, право на утримання, зокрема, дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, а також в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до частини 2 вказаної статті, розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з врахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з врахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як встановлено з матеріалів справи, сторони не оспорювали обставини про те, що 22 лютого 2019 року між ними зареєстровано шлюб, від якого вони мають дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час розгляду справи в суді шлюб між сторонами не розірвано, разом з тим подружжя проживає окремо один від одного, неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач будь-якої допомоги на утримання позивачки не надає, а лише згідно рішення Розівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання спільної дитини з 14 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не працює, хоча за станом здоров`я має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини, дітей на утриманні у відповідача не має.

З приводу зазначених вище обставин відповідач ОСОБА_2 будь-яких заперечень у відзиві на позовну заяву із наданням відповідних доказів не надав. Таким чином, відповідач фактично визнав та не оспорював, що ОСОБА_1 доглядає за дитиною та ніде не працює, тобто виконує обов`язки з утримання їх спільної дитини, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від чоловіка.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника, зазначені у відзиві на позовну заяву щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки ними не надано жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач взагалі не може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача.

Щодо доводів ОСОБА_2 відносно того, що він не працевлаштований та не має доходу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає.

Так, ОСОБА_2 є повнолітньою, працездатною особою, проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження існування обставин, які перешкоджають його працевлаштуванню. Докази на підтвердження того, що відповідач відноситься до категорії непрацездатних, в матеріалах справи відсутні. Відповідач не позбавлений обов`язку утримувати дружину, з якою проживає малолітня дитина, його бажання чи небажання працевлаштовуватися офіційно не є тією обставиною, яка враховується при стягненні аліментів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,ч.6 ст.81 ЦПК України).

Встановивши вказані обставини, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки доказів протилежного суду в порушення вимог ст.81 ЦПК України надано не було.

За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на її утримання.

Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу встановлено в розрахунку на місяць у розмірі 2118 гривень з 01 липня.

Як зазначалося вище, у відповідача ОСОБА_2 відсутні офіційні джерела доходу, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити його сукупний дохід в розрахунку на місяць.

За таких обставин суд вважає за необхідне зазначити, що сума аліментів, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає зменшенню до 2118 грн. на місяць.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити, що за приписами ч.3 ст.80 та ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, судом враховується, що на час подання позову ОСОБА_1 , дитині вже виповнилось десять місяців, а законом передбачено утримання дружини до досягнення трьохрічного віку дитиною, а відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів, що сплата аліментів на утримання дружини за цей період стане для нього непомірним тягарем.

За наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 коштів на користь позивача ОСОБА_1 на її утримання до досягнення дитиною трьох років, суд дійшов висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог до відповідача ОСОБА_2 ..

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору при подачі до суду позову про стягнення аліментів, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись стст.75,80,84,182,184 СК України, стст.12-13,76-81,141,247,259,263-268,279,430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт громадянина України № НОМЕР_1 за номером в реєстрі 730, виданий Розівським РС УДМС України в Запорізькій області від 31 січня 2020 року, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина України № НОМЕР_3 за номером в реєстрі 108, виданий Розівським РС УДМС України в Запорізькій області від 20 березня 2019 року, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на її утримання у розмірі 2118 (двох тисяч ста вісімнадцяти) гривень щомісячно, починаючи з 17 серпня 2020 року до досягнення їх спільною дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт громадянина України № НОМЕР_1 за номером в реєстрі 730, виданий Розівським РС УДМС України в Запорізькій області від 31 січня 2020 року, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840 (восьмисот сорока) гривень 80 (вісімдесяти) копійок (рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір на користь Державної судової адміністрації України).

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.М. Кущ