Справа № 1309/3808/12 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/811/2428/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:27
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Сеньків Х.І.;

позивача ОСОБА_1 і його представника -

адвоката Яцишина А.В.;

адвоката Юхименко Р.І. - представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 05 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди в зв`язку з порушенням авторского права, заборону та припинення дій, що порушують авторське право та створюють загрозу їх порушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 24 грудня 2008 року між ним, як фізичною особою-підприємцем, та відповідачем ОСОБА_2 , як фізичною особою-підприємцем, було укладено Договір про надання послуг № Р-1. За умовами договору відповідач зобов`язався надати послуги, в тому числі - консультаційні у сфері інформаційних технологій та представництво замовника перед третіми особами. На виконання умов договору відповідач здійснював представництво позивача перед третіми особами при продажі належного йому програмного забезпечення, зокрема - належних йому комп`ютерних програм VoIP SIP SDK, Path Too Long та PPT2SWF SDK в різних версіях. Вказане програмне забезпечення продавалось під торговою маркою АВТО Software, яка зареєстрована на позивача згідно Свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 . За надані послуги з представництва та посередництва при продажі належного позивачу програмного продукту останній сплачував відповідачу комісійну винагороду. З квітня 2010 року між ними припинені договірні відносини, оскільки відповідач неналежно виконував свої зобов`язання по договору. Під час виконання умов договору відповідач у зв`язку з виконанням своїх обов`язків мав доступ до конфіденційної інформації щодо його програмних продуктів, в тому числі - і доступ до самих програмних файлів, виконуваних файлів, вихідних кодів та ін. У квітні 2010 року в зв`язку з припиненням договірних відносин позивач забрав від відповідача доступ до своїх програмних продуктів. В квітні 2011 року позивачу дізнався, що відповідач вже біля року від свого імені продає належні йому програмні продукти VoIP SIP SDK та PPT2SWF SDK, доступ до яких він отримав відповідно до договору. Відповідач, маючи доступ до цих програм, викрав виконуваний файл до програми VoIP SIP SDK і вихідні коди до програми PPT2SWF SDK та продає їх. Використовуючи отриману в період співпраці конфіденційну інформацію відповідач незаконно розробив копію програмного продукту Path Too Long і теж незаконно продає його. Належну позивачу комп`ютерну програму VoIP SIP SDK відповідач продає через сайти ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 . В той же час позивач продає цей продукт на своєму сайті www.voipsipsdk.com. Належну позивачу комп`ютерну програму ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідач продає через свої сайти ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_6 Легально це програмне забезпечення продається тільки на сайті позивача ІНФОРМАЦІЯ_6 . Належну позивачу комп`ютерну програму PPT2SWF SDK відповідач продає через свій сайт www.ppt2flashsdk.com. Легально це програмне забезпечення продається на сайті позивача ІНФОРМАЦІЯ_9. Всі комп`ютерні програми відповідач продає під торговою маркою АВТО Software, яка зареєстрована на позивача згідно Свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 , чим порушує авторські права на ці програми. Порушуючи авторські права відповідач продав комп`ютерну програму позивача ОСОБА_13 , штат Каліфорнія , ОСОБА_14 , Італія , ОСОБА_9 , Італія. З того факту, що позивач створив комп`ютерні програми VoIP SIP SDK, Path Too Long та PPT2SWF SDK, авторські права на вказані комп`ютерні програми належать позивачу. Відповідач, продаючи комп`ютерні програми без згоди позивача, порушує його виключні майнові права, передбачені статтями 15 та 18 Закону України «Про авторське право і суміжні права». 14.06.2011 року Державним департаментом інтелектуальної власності міністерства освіти і науки України прийнято рішення № 39990 про реєстрацію авторського права на твір комп`ютерна програма « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». 14.06.2011 року Державним департаментом інтелектуальної власності міністерства освіти і науки України прийнято рішення № 39991 про реєстрацію авторського права на твір комп`ютерна програма « ІНФОРМАЦІЯ_8 ». 14.06.2011 року Державним департаментом інтелектуальної власності міністерства освіти і науки України прийнято рішення № 39989 про реєстрацію авторського права на твір комп`ютерна програма « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

В результаті неправомірних дій відповідач завдав позивачу суттєву матеріальну шкоду. Оскільки відповідач здійснює продаж належного позивачу програмного забезпечення через інтернет-сайти з проведенням розрахунків через інтернет-гроші, то встановити суму незаконно отриманого відповідачем доходу складно. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача компенсацію, як це передбачено п. «г» ч.2 ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Справедливим розміром компенсації позивач вважає суму 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, яку просить стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування збитків та стягненням доходу, завданих порушенням авторського права; заборонити відповідачу здійснювати будь-яке використання, розповсюдження, оплатне чи безоплатне відчуження будь-яких версій комп`ютерних програм VoIP SIP SDK, Path Too Long та PPT2SWF SDK, їх похідних та інших програм, розроблених на основі цих вихідних кодів та опублікувати у пресі та інших засобах масової інформації інформацію про допущене порушення права інтелектуальної власності(т.1, а.с. 3-7).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (т.3, а.с. 171-179).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що «судом проігноровано:

1. Завірені свідчення, зокрема отримані через міжнародну правову допомогу.

2. Оглянуті в засіданні докази в мережі інтернет.

3. Відсутність заперечень від відповідача.

4. Свідчення, які двічі надав свідок під присягою».

Вважає, що «відповідач не надав жодного доказу про те, що ним не здійснювався продаж (комп`ютерних програм) або ж такий здійснювався на законних підставах».

Вважає, що «судом не взято до уваги» Висновок № 4580/451 судової комплексної комп`ютерно-технічної експертизи та експертизи у сфері інтелектуальної власності за матеріалами даної справи, «згідно з яким чітко зазначено про наявність ознак порушення авторських прав на програму VoIP SIP SDK, що була завантажена на компакт-диск із сайту, який використовував для реалізації програмного забезпечення відповідач» (т.3, а.с. 185-190).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі суд мотивував тим, що доводи позивача про те, що за умовами договору про надання послуг № Р-1 від 24 грудня 2008 року відповідач здійснював представництво позивача перед третіми особами при продажі належного йому програмного забезпечення (зокрема, належних йому комп`ютерних програм VoIP SIP SDK, Path Too Long та PPT2SWF SDK в різних версіях), а також про те, що використовуючи отриману в період співпраці конфіденційну інформацію, відповідач незаконно розробив копію програмного продукту Path Too Long і незаконно продає його, не доведені суду відповідними доказами.

Колегія суддів вважає, що вищенаведені висновки не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, зокрема - матеріалам справи, та зроблені з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

За змістом статтей 418 та 420 ЦК України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом, і комп`ютерні програми належать до об`єктів права інтелектуальної власності.

Статтею 421 ЦК України встановлено, що суб`єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об`єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору, а частиною 1 статті 424 Ц України та статтею 15 ст. 8 Закону України „Про авторське право і суміжні права" - що майновими правами інтелектуальної власності є (зокрема) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності та виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання.

Комп`ютерні програми є об`єктами авторського права і охороняються як літературні твори (ст. 433 ЦК України, статті 8 і 18 Закону України „Про авторське право і суміжні права").

Первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства) (ст. 435 ЦК України, ст. 11Закону України „Про авторське право і суміжні права")..

Авторське право виникає з моменту створення твору (частина 1 ст. 437 ЦК України).

Майнові права на твір (зокрема - право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання) належать його авторові (ст. 440 ЦК України).

Пунктом 1 статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є (зокрема) вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 згаданого Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39-41 цього Закону, а пунктом «г» частини 2 статті 52 згаданого Закону (у редакції Закону від 11.07.2001 року № 2627-ІІІ, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача до суду з даним позовом) - що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" міститься роз`яснення про те, що при вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що:

- позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК, стаття 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов`язаний довести виконання вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використані ним об`єкта авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК) (пункт 12);

- суд повинен установити, чи перебуває веб-сайт та розміщена на ньому інформація в розпорядженні особи, якій пред`явлено позовні вимоги, а також чим підтверджується факт порушення нею авторського права (пункт 31);

- компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав субєкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; обєктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням обєкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних обєктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК України, зокрема: справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені у судовому рішенні.

Розмір компенсації визначається судом, виходячи з заявлених позовних вимог та не може бути меншим від 10 й не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат, які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі (пункт 42).

Матеріалами справи стверджується наступне.

Незважаючи на те, що справа перебуває в провадженні судів з жовтня 2011 року (тобто - 9 (дев`ять) років), відповідачем так і не було подано до суду, ні відзиву на позов (стаття 178 ЦПК України), ні відзиву на апеляційну скаргу (стаття 360 ЦПК України).

В той же час, відповідачем визнається (не заперечується) укладення з позивачем (як Замовником) 24 грудня 2008 року Договору про надання послуг № Р-1, згідно якого він (як Виконавець) брав на себе зобов`язання надавати наступні послуги: консультаційні - у сфері інформаційних технологій, розробки програмного забезпечення, тестування програмного забезпечення, бути представником Замовника для третіх сторін. Наведений перелік не є вичерпний та за бажанням Замовника міг включати інші послуги, що пов`язані з виконанням вже зазначених послуг (том 1, а.с. 10-18).

Частиною 1 статті 435 ЦК України встановлено, що первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

В обґрунтування свого авторства на комп`ютерні програми VoIP SIP SDK, Path Too Long та PPT2SWF SDK позивачем подано до суду:

- Свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 (заявка подана 16.01.2009 року) (том 1, а.с. 22-23);

- рахунок від 06.11.2008 року на оплату клієнтом коштів за продаж програмного продукту комп`ютерних програм VoIP SIP SDK (том 1, а.с. 214-215);

- Рішення Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про реєстрацію авторського права на твір, а саме: комп`ютерні програми VoIP SIP SDK, Path Too Long та PPT2SWF SDK (том 1, а.с. 78-80).

Вищенаведене відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, а відтак колегія суддів вважає доведеним факт наявності у позивача авторських прав на комп`ютерні програми VoIP SIP SDK, Path Too Long та PPT2SWF SDK.

На твердження позивача, комп`ютерні програми VoIP SIP SDK, Path Too Long та PPT2SWF SDK, автором яких він є, відповідачем продаються через сайти ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ІНФОРМАЦІЯ_10 .

В обґрунтування того факту, що вищезгадані сайти на момент звернення позивача до суду перебувають в розпорядженні відповідача, позивачем подані до суду наступні докази:

- розмова між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у скайпі, де ОСОБА_2 наводить сайти, які є у його власності ІНФОРМАЦІЯ_10 та ІНФОРМАЦІЯ_11 (том 1, а.с. 152-153);

- роздруківку з рахунку НОМЕР_2 , якою стверджується належність сайтів ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_12 особі ОСОБА_10 (том 1, а.с. 159); ІНФОРМАЦІЯ_13 , телефон НОМЕР_3 (номер з договору, який було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) (том 1. а.с. 157);

- лист від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , де він повідомляє, що сконтактувався з ОСОБА_11 , а останній підтверджує, що він сконтактувався з ним (том 1, а.с. 160);

- передача ОСОБА_12 одного з доменів (ІНФОРМАЦІЯ_12 з адреси ІНФОРМАЦІЯ_13 ) ОСОБА_1 (том 1, а.с. 165 та 168);

- роздрук партнерів з продажу продуктів на сайті з продажу ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_2 НОМЕР_3 (том 1, а.с. 169-174 та 177);

- завірені нотаріусом свідчення ОСОБА_13 про купівлю на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОСОБА_2 (том 1, а.с. 64-68);

- завірені прокуратурою комуни Кассіна-Ріццарді свідчення ОСОБА_14 про купівлю на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОСОБА_2 (том 1, а.с. 70-72);

- отримані в порядку міжнародної правової допомоги свідчення ОСОБА_9 в прокуратуру міста Перуджа, легіон Карабінери Умбрія, про купівлю на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОСОБА_2 (том 1, а.с. 74-76);

- заява про скоєний злочин від АТ Ізі Асет Менеджмент в прокуратуру м.Софії, у якій зазначені сайти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та телефонний номер ОСОБА_2 НОМЕР_3 (зазначений також у договорі, укладеному між ним та ОСОБА_1 ) (том 1, а.с. 225-230).

Вищенаведене (причетність відповідача до сайтів через які продавалися комп`ютерні програми VoIP SIP SDK, Path Too Long та PPT2SWF SDK) відповідачем також належними та допустимими доказами не спростовано.

В обґрунтування того факту, що на вищезгаданих сайтах були розміщені комп`ютерні програми VoIP SIP SDK, Path Too Long та PPT2SWF SDK, автором яких є позивач, останнімподані до суду наступні докази:

- роздруківку з системи продажу програм, з якої видно, що представник Krojam продав 13 замовлень (том 1, а.с. 161);

- заяву про скоєний злочин від АТ Ізі Асет Менеджмент в прокуратуру м.Софії, у якій зазначені сайти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та телефонний номер ОСОБА_2 НОМЕР_3 (зазначений також у договорі, укладеному між ним та ОСОБА_1 ) (том 1, а.с. 225-230);

- протокол огляду сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 нотаріусом (том 1, а.с. 28);

- Висновок № 4580/4581 судової комплексної комп'ютерно-технічної експертизи та експертизи у сфері інтелектуальної власності від 27.12.2017 року, проведеної Львівським НДІ судових експертиз, згідно якого "комп`ютерна програма VoIP SIP SDK, що була завантажена з сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 … має ознаки порушення авторських прав на програму VoIP SIP SDK, створеної, зокрема ОСОБА_1 " (том 3, а.с. 28).

З урахуванням вищенаведених доказів по справі в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що матеріалами справи стверджується факт порушення відповідачем майнових прав позивача, як суб`єкта авторського права, а тому вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає компенсація за порушення цих майнових прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат (що станом на дату ухвалення даної постанови (12.10.2020 року) становить 50 000 грн. = 5 000 грн./розмір мінімальної заробітної плати х 10), що (на думку колегії суддів) буде відповідати засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно, підлягає до задоволення і позовна вимога про заборону відповідачу здійснювати будь-яке використання, розповсюдження, оплатне чи безоплатне відчуження будь-яких версій комп`ютерних програм VoIP SIP SDK, Path Too Long та PPT2SWF SDK, їх похідних та інших програм, розроблених на основі цих вихідних кодів.

Пунктом 6 частиною 2 статті 432 ЦК України встановлено, що суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення про опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.

Пунктом «є» частини 1 статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право вимагати, в тому числі у судовому порядку, публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що статтею 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено випадки, коли суд може постановити рішення про опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення, однак цим законом не передбачено порядок здійснення такої публікації, зокрема: хто саме зобов`язаний здійснити таку публікацію, у яких саме засобах масової інформації підлягає здійсненню така публікація, зміст та обсяг інформації про порушення права інтелектуальної власності тощо.

Позивачем також не наведено такого закону, який би передбачав порядок опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності, так само, як не наведено у заявлених ним позовних вимогах кого саме він просить суд зобов`язати здійснити таке «опублікування» і у яких саме «засобах масової інформації» він вимагає здійснення такої публікації.

В той же час, колегія суддів вважає, що на підставі даного судового рішення сам позивач має право на здійснення такої публікації про порушення прав його інтелектуальної власності в засобах масової інформації на власний розсуд.

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що позовна вимога про «опублікування у пресі та інших засобах масової інформації інформацію про допущене порушення права інтелектуальної власності» до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 05 червня 2019 рокускасувати та ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. компенсації за порушення майнових прав ОСОБА_1 , як суб`єкта авторських прав.

Заборонити ОСОБА_2 здійснювати будь-яке використання, розповсюдження, оплатне чи безоплатне відчуження будь-яких версій комп`ютерних програм VoIP SIP SDK, Path Too Long та PPT2SWF SDK, їх похідних та інших програм, розроблених на основі цих вихідних кодів.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 22 жовтня 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.