Справа № 524/7030/20
Провадження № 2/524/2984/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

30 жовтня 2020 року м. Кременчук

Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Погрібняк О.М., розглянувши матеріали позовної заяви товариства з додатковою відповідальністю «Об`єднання Дніпроенергобудпром» до приватного підприємства «ТМ-Новатор» про стягнення заборгованості за поставлений товар,

встановила:

29 жовтня 2020 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла позовна заява товариства з додатковою відповідальністю «Об`єднання Дніпроенергобудпром» до приватного підприємства «ТМ-Новатор» про стягнення заборгованості за поставлений товар.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а її розгляд слід здійснювати в порядку господарського судочинства, виходячи з наступного.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За змістом частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим за приписами частини другої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 20 ГПК України унормовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спір у справі виник між двома юридичними особами - ТДВ «Об`єднання Дніпроенергобудпром» та ПП «ТМ-Новатор» з приводу виконання господарського договору купівлі-продажу №198/12-19 від 18.12.2019, а отже він підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, статті 186 ЦПК України, статей 2, 4, 20 ГПК України суддя

ухвалила:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Об`єднання Дніпроенергобудпром» до приватного підприємства «ТМ-Новатор» про стягнення заборгованості за поставлений товар.

Позовну заяву з додатками повернути позивачу відповідно до ч. 3 ст. 186 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду з таким позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання.

Суддя О.М. Погрібняк