Провадження №2/756/2343/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участю секретаря Пляса Б.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з указаним вище позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 148941,48 грн. та судовий збір в розмірі 2234,12грн.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що 26.04.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0 на суму 21041 доларів США зі сплатою 12% річних.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк»» та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за вказаним договором кредиту.

Відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Однак, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 16.10.2019 утворилась заборгованість в сумі 769266 грн. 78 коп., з яких: 336366 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 126050 грн. 42 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором на дату відступлення права вимоги; 306849 грн. 87 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості.

З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, отриманих на підставі кредитного договору №0 від 26.04.2007, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних згідно з вимогами ст. 625 ЦПК України.

Таким чином загальний розмір заборгованості за кредитним договором із врахуванням інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 16.10.2019 відповідно до розрахунку заборгованості становить 148941 грн. 48 коп., з яких: 30301 грн 00 коп. нараховані 3% річних; 118640 грн. 48 коп. - пеня за подвійною обліковою ставка НБУ. Вказану суму заборгованості в сумі 148941 грн. 48 коп., а також судові витрати на сплату судового збору в сумі 2234,12 грн. позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти наданого позову заперечив, просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю позовних вимог, застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача, вважає, що строк дії договору закінчився 26.04.2014. Кредитор знав про порушення свого права ще в 2014 та в межах строку позовної давності жодного разу не звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також, відповідачу жодного разу не було надіслано будь-яких претензій по невиконанню умов Договору.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з Кредитним договором № 0 від 26.04.2007 Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» надало кредит ОСОБА_1 в сумі 21041 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом 12%. Дата остаточного повернення кредиту - 26.04.2014.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк»» та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за вказаним договором кредиту.

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 16.10.2019 включно, сума заборгованості становить 769266 грн. 78 коп. та складається з:

-336366 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту);

-126050 грн. 42 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором на дату відступлення права вимоги;

-306849 грн. 87 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості.

Загальний розмір заборгованості по сплаті пені та 3% річних за користування кредитом станом на 16.10.2019, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 148941 грн. 48коп., з яких:

-30301 грн 00 коп. нараховані 3% річних;

- 118640 грн. 48 коп. - пеня за подвійною обліковою ставка НБУ.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлене договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень глави 73 ЦК України.

За ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, в ст. 81 ЦПК України зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У ст. 77 ЦПК України вказано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Обґрунтуванням вимог заборгованості відповідача в розмірі 336366 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 126050 грн. 42 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором на дату відступлення права вимоги; 306849 грн. 87 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) позивач обґрунтовує виключно договорами відступлення прав вимог та розрахунком заборгованості, які у свою чергу не містять інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів та строку розрахунку заборгованості, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.

Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Проте, ТОВ «Вердикт Капітал» не надало суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки , та інше), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Згідно з п.1.2.2 Розділу 1.2 «строк кредитування» Кредитного договору, дата остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків є 26.04.2014.

Вимоги щодо стягнення суми заборгованості за процентами за користування кредитом обмежуються датою їх нарахування, а саме 26.04.2017.

Відповідно до умов кредитного договору, долученого позивачем до позову як доказу позовних вимог, банк припиняє нарахування процентів з 26.04.2017.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості, зокрема пені та 3% річних, останнім здійснено розрахунок заборгованості виходячи з суми заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 336366 грн. 19 коп., однак не доведено факту наявності заборгованості відповідача за кредитним договором саме в такому розмірі, про який зазначається вище.

У зв`язку із недоведеністю, а саме відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором в розмір 336366 грн. 19 коп., а також наявності у позивача прав кредитора за кредитним договором, позовні вимоги щодо стягнення суми пені та 3% річних є такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні всіх позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Щодо доводів відповідача про пропущення позивачем ТОВ «Вердикт Капітал» строків позовної давності суд констатує наступне.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя О.М. Луценко