РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

представника третьої особи Виконавчого комітету

Корабельної районної у м.Херсоні ради Скиба О.В.,

третьої особи ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ОСОБА_6 про відібрання дитини та повернення дитини матері, відшкодування моральної шкоди та визначення місця проживання дитини з матір`ю,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 23.08.2018 року звернулася до суду з позовом про відібрання дитини та повернення дитини матері, відшкодування моральної шкоди та визначення місця проживання дитини з матір`ю. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 18.01.2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина ОСОБА_7 . 10.01.2018 року за рішенням суду шлюб між ними розірвано та позивачу змінено прізвище на « ОСОБА_8 ». Після розірвання шлюбу за домовленістю з батьком дитина проживала разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час позивач проходить військову службу у Збройних Силах України на посаді радіотелеграфіста радіогрупи інформаційно-телекомунікаційного вузла Херсонського обласного військового комісаріату оперативного командування «Південь» за контрактом від 02.01.2018 року. У середині червня 2018 року батьки колишнього чоловіка запропонували позивачу щоб донька деякий час побула з ними, на що позивач погодилась. Проте, коли позивач приїхала забрати дитину, їй сказали, що дитина не бажає з нею проживати, та погрожували позбавити позивача батьківських прав та забрати дитину. 23.07.2018 року та 27.07.2018 року позивач зверталась до Херсонського відділу поліції із заявами про протиправні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в результаті чого з ними було проведено профілактичну роботу та рекомендовано позивачу звернутись до компетентних органів для вирішення даного питання. Всі інші спроби позивача повернути дитину виявилися безрезультатними. Викладені обставини свідчать про те, що відповідачі неправомірно та самочинно змінили місце проживання доньки позивача, тому позивач просить відібрати малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і повернути її позивачу. Крім того, діями відповідачів позивачу було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 20000,00 гривень та просить стягнути її солідарно з відповідачів на свою користь. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з розлукою з донькою.
Ухвалою суду від 05.10.2018 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.
Представник відповідача ОСОБА_4 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначив, що після розірвання шлюбу батьками не було вирішено з ким із них буде проживати їх донька ОСОБА_7 . З моменту народження по теперішній час дитина проживає разом з бабусею та дідусем у їх квартирі. В квартирі також зареєстрований та проживає ОСОБА_6 , який є батьком дитини. Таким чином, саме батько займається піклуванням та вихованням ОСОБА_9 , а бабуся з дідусем допомагають йому в цьому. Тому відповідачі вважають, що вони не є належними відповідачами при вирішенні даного спору. За адресою: АДРЕСА_1 позивач зареєстрована формально та там не проживає, оскільки там не має належних умов для проживання. З липня 2018 року позивач брала ОСОБА_9 на прогулянки, ходила з нею у кіно, залишала на ніч у себе в гуртожитку, а потім повертала її батьку для утримання та виховання. Таким чином, позивач жодних перешкод у вихованні та спілкуванні з донькою не має, вважав, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
26.11.2018 року позивач надала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що згідно відповіді коменданта гуртожитку №6 від 22.11.2018 року позивач з дитиною ОСОБА_10 зареєстрована в кімнаті АДРЕСА_2 з 27.01.2016 року. ОСОБА_10 з січня 2018 року по червень 2018 року мешкала в гуртожитку разом з позивачем, однак з липня 2018 року по теперішній час ОСОБА_10 у гуртожитку не проживає. Крім того, ОСОБА_6 зарахований на військову службу за контрактом до лав Національної гвардії. У період з 27.03.2017 року по 08.08.2018 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (м.Харків), також він приймав участь у зоні проведення антитерористичної операції в період з 03.04.2017 року по 07.07.2017 року та з 04.04.2018 року по 30.04.2018 року. Несення служби починається з прибуття о 14-00 годині та закінчується о 23-00 годині прибуттям у частину, також до службових обов`язків входить несення служби в добовому наряді. З 08.08.2018 року ОСОБА_6 зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_2 . А тому доводи відповідачів щодо проживання дитини з батьком є безпідставними.
03.12.2018 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, просила ухвалити рішення про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і повернути її позивачу; визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 20000,00 гривень; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача судові витрати.
18.02.2020 року третя особа ОСОБА_6 надав до суду пояснення, згідно яких просить суд відмовити у задоволенні позову, зазначив, що з моменту народження по теперішній час ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_3 , він особисто опікується її утриманням та вихованням. У вказаній квартирі разом з ним та донькою зареєстровані та проживають його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною позивачу вчинено не було. Він як батько бажає, щоб дитина продовжувала перебувати на його вихованні та утриманні, а спір щодо місця проживання дитини повинен бути вирішений між батьками без участі бабусі та дідуся.
В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Позивач зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 2013 року по 2018 рік. У 2013 році у них народилися донька ОСОБА_9 . Сім`я їх разом з дитиною проживала у гуртожитку по АДРЕСА_1 . Позивач з дитиною була зареєстрована у гуртожитку. В кінці 2016 року сімейні стосунки між подружжям були припинені. Чоловік ОСОБА_6 повернувся проживати до батьків, а позивач з дитиною залишилася проживати у гуртожитку. Спору щодо місця проживання дитини не було. Дитина відвідувала дитячий садок. Позивач не заперечувала проти спілкування дитини з батьком, дідусем та бабусею (відповідачами за справою), та періодично дитина відвідувала їх. У середині червня 2018 року позивач надала доньку для оздоровлення на 1 місяць відповідачам, які після спливу цього строку відмовилися повернути її доньку. На цей час батько дитини перебував на військовій службі. З цього приводу вона звернулася до Служби у справах дітей Херсонської міської ради та до органів поліції, проте бажаних результатів звернення не надало. Позивач не заперечувала, що у грудні 2016 року підписала контракт на військову службу та на 3-4 місяця поїхала на фахову підготовку до м.Полтави. За домовленістю з відповідачами дитина проживала у них, а позивач щомісячно відраховувала кошти на картку дідуся ОСОБА_3 (дитини). Після навчання позивач проходила службу у м.Миколаєві, але постійно навідувала дитину, в цей час дитина проживала з дідусем та бабусею. Проте, коли у січні 2018 року перевелася до м.Херсона, відповідачі повернули її дитину та вона проживала з нею у гуртожитку до середини червня 2018 року. Кімната у гуртожитку забезпечена усім необхідним для проживання та розвитку дитини.
Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_11 - ОСОБА_12 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення. Зазначили, що після припинення сімейних відносин між позивачем та ОСОБА_6 місце проживання дитини визначено не було. Позивач залишила дитину батьку та поїхала за місцем служби. Відповідачі не відбирали дитину у матері (позивача), не чинять перешкод у їх спілкуванні. Дитина не сприймає матір та її нового чоловіка. З середини липня 2018 року позивач не відвідує дитину. Дитина проживає з батьком, який має зареєстроване місце проживання разом з відповідачами, своїми батьками, які йому тільки допомагають в утриманні та вихованні дитини. У гуртожитку з матір`ю дитина ніколи не проживала. Вважали, що позивач самоусунулася від утримання та виховання дитини, на даний час спір щодо місця проживання дитини між батьками не вирішено, тому вимоги позивача про відібрання дитини та відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Висновок органу опіки та піклування вважали необґрунтованим. Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини, вважали, що ці вимоги пред`явлено до неналежних відповідачів (бабусі та дідуся), а тому задоволенню не підлягають.
Представник третьої особи на стороні позивача Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги, вважав такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що дитина проживає з ним. Не заперечував, що станом на липень 2018 року( на момент виникнення конфлікту між сторонами), він проходив до 08.08.2018 року військову службу (поза межами міста Херсона) у м.Харкові. Підтвердив той факт, що з січня 2018 року донька проживала у гуртожитку з матір`ю. З літа 2018 року проживає з його батьками (відповідачами), а з серпня 2018 року разом з ним. На момент розірвання шлюбу спору щодо місця проживання дитини не було.Дитина не сприймає матір та відмовилася йти з матір`ю до гуртожитку.
Заслухавши сторін за справою та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.
Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною першою статті 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Згідно актового запису про народження №231, складеного 27.04.2013 року Відділомдержавної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані: ОСОБА_6 та ОСОБА_13 .

Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця проживання, позивач та дитина ОСОБА_7 мають зареєстроване місце проживання з 27.01.2016 року за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідками з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС ДМС Ураїни у Херсонській області від 20.09.2018 року, копіями паспортів відповідачів та третьої особи.

В кінці 2016 року сімейні відносини між позивачем та ОСОБА_6 були припинені. Зазначені обставини сторони не спростовували.

Згідно довідки від 22.11.2018 року Херсонського Державного Аграрного Університету (гуртожиток №6) повідомлено, що ОСОБА_14 проживає у кімнаті АДРЕСА_4 . Згідно офіційної прописки у кімнаті АДРЕСА_5 з 27.01.2016 року прописані ОСОБА_14 та її донька ОСОБА_7 . Також повідомлено, що ОСОБА_10 з січня 2018 року по червень 2018 року мешкала в гуртожитку разом зі своєю мамою ОСОБА_14 . Однак, з липня 2018 року по теперішній час ОСОБА_7 у гуртожитку не проживає.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10.01.2018 року за цивільною справою №766/15493/17 розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , зареєстрований 18.01.2013 року, після розірвання шлюбу ОСОБА_13 прізвище змінено на « ОСОБА_8 ».

Згідно актового запису про шлюб №673, складеного 17.07.2019 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, 17 липня 2019 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_16 ».

Згідно контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України від 02.01.2018 року, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходить військову службу у Збройних Силах України, строк дії контракту 3 роки. Зі службової характеристики вбачається, що позивач займає посаду радіотелеграфіста радіогрупи інформаційно-телекомунікаційного вузла Херсонського обласного військового комісаріату оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Згідно листа №3/56/23-1294, виданого 22.11.2018 року Військовою частиною НОМЕР_2 Національної Гвардії України, ОСОБА_6 (батько дитини) зарахований на військову службу за контрактом до лав Національної гвардії України з 27.03.2017 року. З 27.03.2017 року по 08.08.2018 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (м.Харків).

З листів Херсонського відділу поліції Національної поліції в Херсонській області від 31.07.2018 року та 04.08.2018 року вбачається, що позивач 23.07.2018 року зверталась із заявами за фактом протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в ході проведення перевірки встановлено, що вбачаються цивільно-правові відносини та заявникові рекомендовано звернутись до компетентних органів для вирішення вказаного питання по суті, а також з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду за вказаним фактом.

З листа до Херсонської міської ради від 31.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_14 зверталася до Херсонської міської ради з проханням службі у справах дітей вжити заходів до відповідачів, які утримують її дитину протиправно, не повертають, при цьому зазначила, що батько дитини на той час перебував на військовій службі.

На звернення 31.07.2018 року позивача до міського голови Херсонської міської ради 14.08.2018 року повідомлено ОСОБА_14 про те, що здійснено перевірку умов проживання та перебування її малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає в родині бабусі ОСОБА_4 та дідуся ОСОБА_3 . Встановлено, що дитина проживає в належних умовах проживання, для неї виділено окрему кімнату, де створено всі умови для повноцінного розвитку, навчання та відпочинку. З бабусею ОСОБА_17 проведено профілактичну бесіду щодо недопущення створення перешкод у вихованні та спілкуванні матері з донькою, оскільки це негативно відображається на їх взаємовідносинах. На зустрічі було домовлено, що в подальшому вони повинні зустрічатися з донькою на нейтральній території (парки, сквери, дитячі майданчики) спільно з батьком дитини (або бабусею).

З акту обстеження умов проживання від 21.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , гуртожиток, встановлено, що для готування і для дитини є окреме спальне місце, місце для ігр, одяг, книжки, добре харчування, іграшки та інше. Мати офіційно працевлаштована, веде здоровий образ життя, дохід ОСОБА_14 складає 8000,00 грн. Житлово-побутові умови задовільні, в наявності є усе необхідне для виховання та утримання ОСОБА_10 , 2013 р.н.

Актом обстеження умов проживання від 25.03.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , гуртожиток, встановлено, що малолітня ОСОБА_10 мешкає разом з бабусею ОСОБА_4 та дідусем ОСОБА_3 , зі слів ОСОБА_14 не віддають дитину матері. Житлово-побутові умови та санітарний стан помешкання задовільні. Створено належні умови для утримання та виховання малолітньої.

Згідно висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради від 27.01.2020 року в інтересах дитини доцільним є визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_18 , відібрання дитини від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та повернення її матері ОСОБА_18 .

Акт обстеження умов проживання від 23.10.2018 року, складений КК «Таврія» за адресою: АДРЕСА_3 , з якого вбачається, що в квартирі дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з листопада 2016 року по день складання акту з бабусею, дідусем та батьком, дитина має окрему кімнату, не спростовує встановлені судом обставини, оскільки встановлено, що у зв`язку з військовою службою батьків дитина тимчасово проживала у відповідачів за погодженням з матір`ю.

Згідно характеристики Херсонського ясла-садка №77 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приводить та забирає з дитячого закладу батько ОСОБА_6 , бабуся ОСОБА_4 та дідусь ОСОБА_3 , вони цікавляться всім, що відбувається в житті дитини протягом дня, приділяють велику увагу розвитку дитини. Дитина зажди охайна, привітлива та емоційно врівноважена.

Згідно довідки Херсонського ясла-садка №77 станом на час її видачі 24.10.2018 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує Херсонський ясла-садок №77 з листопада 2015 року по теперішній час, зі слів вихователя мати ОСОБА_14 з листопада 2016 року по січень 2018 року та з серпня 2018 року і по теперішній час не приймає участь у вихованні доньки, не приводила і не забирала дитину з ясел-садка, не цікавиться навчально-виховним процесом дитини. Дівчинку приводять та забирають з дитячого садка батько ОСОБА_6 , бабуся ОСОБА_4 та дідусь ОСОБА_3 .

З відповіді Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 22.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_6 приймає участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів в складі військової частини НОМЕР_2 НГУ у період з 06.02.2019 року до часу надання відповіді.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 підтвердили обставини, зазначені позивачем. Так, свідок ОСОБА_20 , яка є комендантом у гуртожитку, пояснила, що 08.10.2015 року подружжя ОСОБА_21 (позивач, ОСОБА_6 та їх донька) вселилися до гуртожитку по ОСОБА_22 , 17-А, та стали проживати там. Позивач характеризується позитивно, добре відноситься до дитини, забезпечувала належний догляд за нею. Конфліктів між нею та донькою не було. Дівчинка життєрадісна. Після припинення відносин між подружжям, ОСОБА_10 залишилася проживати з матір`ю. Вона була свідком відвідування кімнати позивача у гуртожитку відповідачами, при якому відповідачка ОСОБА_4 кричала на позивачку, а потім вивезла з гуртожитку частину речей.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що після припинення відносин та розірвання шлюбу між його донькою та ОСОБА_6 , їх дитина залишилася проживати з позивачем у гуртожитку, проте вона не заперечувала проти зустрічей з відповідачами. Онука перебувала по 1-2 тижня у дідуся та бабусі. Проте, вони повертали її матері. Влітку 2018 року відповідачі відмовилися повертати дитину. Також був конфлікт після випускного у дитячому садку, коли відповідачі не дали позивачу забрати дитину. З цього приводу донька зверталася до поліції. На той час батько дитини проходив війському службу поза межами м.Херсона.

З урахуванням того, що станом на липень 2018 року відповідачі, які приходяться дитині бабусею та дідусем, не узгоджували з позивачем зміну проживання дитини разом з ними, відповідно до вимог частини другої статті 160 СК України, тобто відповідачі самостійно без згоди матері визначили місце проживання дитини за адресою їх спільного проживання по АДРЕСА_3 , без звернення до суду чи органу опіки та піклування, тобто без дотримання вимог частини першої статті 161 СК України.

Доводи відповідачів про те, що дитина залишилася проживати з батьком суд до уваги не приймає, оскільки станом на липень 2018 року батько дитини проходив військову службу поза межами м.Херсона.

Крім того, судом не встановлено підстав, передбачених частиною другою статті 161 СК України або будь-яких інших негативних обставин, за яких малолітню дитину не можна передавати матері.

Відповідно до висновку Херсонської міської громадської асоціації психологів та психотерапевтів від 28.11.2018 року експертам не надано даних, що умови проживання ОСОБА_10 з матір`ю ОСОБА_1 можуть якимось чином завдати психологічної шкоди дитині. Негативне сприйняття ОСОБА_10 матері обумовлено тим, що вона є предметом батьківських спорів.

З пояснень допитаної у якості свідка ОСОБА_23 вбачається, що за зверненням бабусі, дідуся та батька у листопаді 2019 року вона спілкувалася з ОСОБА_10 , 2013 р.н., досліджувала її психоемоційний стан та діагностувала втручання дитини у конфлікт між дорослими щодо її місця проживання. Були надані рекомендації виключення з життя дитини стресогенних факторів, які можуть вплинути негативно на її життя та здоров`я.

Суд, на підставі належно оцінених доказів, дійшов до висновку про те, що відповідачі без згоди позивача (матері), з якою проживала малолітня донька, залишили у себе малолітню ОСОБА_10 , чим самочинно змінили місце проживання малолітньої ОСОБА_10 на АДРЕСА_3 . Тому суд дійшов висновку про відібрання у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 малолітньої доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повернути доньку її матері ОСОБА_1 .

Покази свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 про те, що місця проживання дитини було місце проживання батьків та у позивача ніхто не відбирав дитину, вона сама залишила її проживати у відповідачів, суд до уваги не приймає, так як вони спростовуються тими доказами, на які суд посилався вище.

Заявлені позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю заявлені до неналежних відповідачів та задоволенню не підлягають, оскільки, спір щодо визначення місця проживання дитини вирішується між її батьками та належним відповідачем за вимогою про визначення місця проживання дитини є батько ОСОБА_6 , до якого ці вимоги не заявлені.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до норми ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд, оцінюючи усі докази в сукупності, враховуючи, що внаслідок відібрання відповідачами у позивача дитини та завдання перешкод у спілкуванні з нею, позивачу були завдані душевні страждання, у зв`язку з розлукою з донькою, був змінений уклад її життя, неправомірні дії відповідачів змусили її до додаткових зусиль для відновлення своїх прав, вважає, що розмір моральної шкоди в 6000,00 гривень буде достатньою компенсацією за моральні переживання, перенесені позивачем.

Отже, з відповідачів солідарно підлягає стягненню на користь позивача моральна шкода у розмірі 6000,00 гривень.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.1 ст.137 ЦПК У країни, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Тому, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів пропорційно на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2466,80 гривень, понесені за заявлені позовні вимоги про відібрання дитини та відшкодуванню моральної шкоди, а саме: по 1233,40 гривень з кожного.

З урахуванням положень ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та повернення її матері ОСОБА_1 .
Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.160, 161, 162, 163 СК України, суд

вирішив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ОСОБА_6 про відібрання дитини та повернення дитини матері, відшкодування моральної шкоди та визначення місця проживання дитини з матір`ю задовольнити частково.

Відібрати доньку позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та повернути її матері ОСОБА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 6000,00 гривень.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2466,80 гривень, а саме: по 1233,40 гривень з кожного.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та повернення її матері ОСОБА_1 .

В решті позовних вимог (про визначення місця проживання дитини з матір`ю) відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 02.11.2020 року.

Суддя С.І.Майдан