Справа № 127/4673/20
Провадження № 22-ц/801/1897/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 рокуСправа № 127/4673/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шевченка В. В. на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Романюк О. В. від 11 серпня 2020 року (дата складання повного тексту рішення 02 вересня 2020 року),

встановив:

У лютому 2020 року Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі АТ «Кредобанк», банк) звернулося до суду з цим позовом, за яким просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь 363056 грн 65 к. боргу за договором кредиту, з яких:

- 105057 грн 24 к. заборгованість по кредиту;

- 257999 грн 41 к. заборгованість по процентах за користування кредитом.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 25 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Фідобанк» (далі ПАТ «Фідобанк») був укладений договір про надання кредитної картки № НОМЕР_1 з встановленням кредитного ліміту до 250000 грн 00 к. на 12 місяців (до 24 лютого 2017 року), з щомісячним внесенням платежу в розмірі не менше 10 % від фактичної заборгованості за кредитним лімітом. 29 квітня 2016 року Додатковою угодою кредитний ліміт було збільшено до 310000 грн 00 к. 10 серпня 2018 року ПАТ «Фідобанк» та АТ «Кредобанк» уклали договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого АТ «Кредобанк» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитування. ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором виконував не належним чином, у зв`язку з чим станом на 13 лютого 2020 року утворилась заборгованість у вказаному розмірі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 серпня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 363056 грн 65 к., з яких: 105057 грн 24 к. заборгованість по кредиту; 257999 грн 41 к. заборгованість по процентах за користування кредитом. Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішення мотивоване тим, що оскільки ОСОБА_1 допустив заборгованість зі сплати кредиту (внесення щомісячних платежів за користування ним), то сума нарахованих банком коштів підлягає стягненню з нього.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Шевченко В. В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати це рішення та постановити нове про відмову у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ПАТ «Фідобанк» не повідомив та не надіслав ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором АТ «Кредобанк». В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та докази виникнення зобов`язання за ним, строк його виконання (платіжне доручення, виписка по рахунку). Крім того, АТ «Кредобанк» пропустив строк позовної давності, який закінчився в грудня 2019 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою четвертою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Судом встановлено, що 25 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Фідобанк» був укладений договір про надання кредитної картки № НОМЕР_1 з встановленим кредитним лімітом до 250000 грн 00 к. на 12 місяців (до 24 лютого 2017 року), з щомісячним платежем 10 % від фактичної заборгованості за кредитним лімітом (а. с. 8).

Відповідно до Додаткової угоди № 1 до Договору про надання кредитної картки № НОМЕР_1 від 29 квітня 2016 року кредитний ліміт збільшено до 310000 грн 00 к. (а. с. 14).

10 серпня 2018 року ПАТ «Фідобанк» та АТ «Кредобанк» уклали договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого АТ «Кредобанк» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитування (а. с. 4).

Згідно з розрахунком про стягнення заборгованості за кредитним договором № 201115 від 25 лютого 2016 року (з серпня 2018 року по березень 2020 року) заборгованість ОСОБА_1 становить 363056 грн 65 к., з яких:105057 грн 24 к. заборгованість по кредиту; 257999 грн 41 к. заборгованість по процентах за користування кредитом (а. с. 17).

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Частиною четвертою цієї статті установлено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як видно зі змісту договору про надання кредитної картки від 25 лютого 2016 року строк договору установлювався на 12 місяців, тобто до 24 лютого 2017 року, а тому кредитор за цим зобов`язанням має право вимоги заборгованості, яка виникла до 24 лютого 2017 року.

Проте, у справі розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за період дії кредитного договору немає (позивачем взагалі не надано жодних доказів про те, коли та в якому розмірі був використаний кредитний ліміт, чи здійснювалося погашення кредиту, як і за який період нараховувалися проценти).

Натомість з наданого АТ «Кредобанк» розрахунку видно що заборгованість в сумі 363056 грн 65 к., з яких: 105057 грн 24 к. тіло кредиту а 1182449 грн 59 к. проценти за користування ним, виникла у серпні 2018 року, тобто після закінчення строку кредитного договору.

Таким чином, оскільки у справі відсутні докази про наявність заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, яка виникла під час строку його дії, суд першої інстанції не мав підстав для стягнення боргу, розмір якого відповідачем не визнавався (відповідно до відзиву на позовну заяву (а. с. 42)), а його розрахунок у справі відсутній.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 127/7032/17).

А тому апеляційний суд не вважає за необхідне давати оцінку іншим доводам апеляційної скарги, оскільки вони не мають істотного значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, то судовий збір в розмірі 8168 грн 78 к. за її подання необхідно стягнути з АТ «Кредобанк» на його користь.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шевченка В. В. задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 серпня 2020 року скасувати.

В позові Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Кредобанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 8168 (вісім тисяч сто шістдесят вісім) грн 78 к.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк», 79026, місто Львів, вулиця Сахарова, 78, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

(Повний текст судового рішення складено 30 жовтня 2020 року)

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета