Справа № 128/1291/20
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2020 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_3 , який за життя оформив заповіт, яким усе своє майно заповідав позивачу по справі.

11.03.2011 року позивач звернулась до Вінницької районної державної нотаріальної контори для прийняття спадщини та надала заповіт; нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 134/2011.

09.03.2011 року до Вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась ОСОБА_4 - донька померлого.

Також, як стало відомо позивачу згодом, 09.03.2011 року до Вінницької районної державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_2 із своєю заявою про прийняття спадщини. У своїй заяві ОСОБА_5 стверджує, що ОСОБА_3 є її батьком.

Про дану особу позивачу не було навіть відомо, що вона може бути донькою померлого, ніяких підтверджуючих документів, що підтверджували б родинні відносини до заяви у нотаріальну контору нею надані не були. Одночасно заявниця повідомила, що документи, необхідні для оформлення спадкових прав, будуть неї подані додатково (пізніше).

Статтею 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Саме тому, не зважаючи, що усе майно заповідалось позивачу, державний нотаріус прийняв заяви від ОСОБА_4 та ОСОБА_2 для здійснення перевірки, чи є вищевказані особи такими, що мають право за законом на обов`язкову частку у спадщину.

29.03.2011 року державним нотаріусом Копаничук Я.Ю. направлено запит до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області щодо надання інформації стосовно перебування ОСОБА_4 на обліку. Одночасно нотаріус просила надати інформацію щодо наявності інвалідності ОСОБА_4

12.04.2011 року до Вінницької нотаріальної державної контори надійшла відповідь Головного управління пенсійного фонду України у Миколаївській області, в якій зазначено, що станом на 01.04.2011 року ОСОБА_4 в жодному з Управлінь Пенсійного фонду України у Миколаївській області на обліку не перебуває.

Зважаючи на вищевказану інформацію та заповіт, ОСОБА_4 не може отримати будь-яку частку після смерті ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 є особою, що досягла пенсійного віку, зважаючи на те, що вона є 1949 року народження, а тому, враховуючи норми статті 1241 ЦК України, лише ОСОБА_2 є особою, що може претендувати на обов`язкову частку у спадщини.

Однак, ОСОБА_2 не подала до нотаріальної контори підтверджуючих документів родинних відносин із ОСОБА_3 .

21.03.2016 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_1 було оформлено свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частину майна після померлого ОСОБА_3 , а саме: на 5/6 частину житлового будинку під номером АДРЕСА_1 ; 5/6 частку земельної ділянки, площею 0,1500 га, кадастровий номер: :02:004:0203, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та 5/6 частку земельної ділянки, площею 0,0566 га, кадастровий номер: :02:004:0204, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку вищевказаного спадкового майна до даного часу не видано.

Позивач неодноразово зверталась до державного нотаріуса на предмет успадкування усього майна, яким володів спадкодавець, однак, їй було роз`яснено, що ОСОБА_2 претендує на обов`язкову частку у спадщині, а тому свідоцтво на відповідну частину майна буде видано лише в тому випадку, якщо буде надано доказ родинних відносин ОСОБА_2 із померлим ОСОБА_3 .

Однак, впродовж 2011 - 2020 років до Вінницької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_2 не надала жодних підтверджуючих документів.

Вінницька районна державна нотаріальна контора зверталась з листом до ОСОБА_2 щодо необхідності надання документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем для оформлення спадкових прав, однак документи надані не були.

Крім того, в листі № Б-98/5 від 23.02.2016 року Вінницька районна державна нотаріальна контора в останньому абзаці зазначала, що якщо ОСОБА_2 не надасть підтверджуючих документів родинних відносин із спадкодавцем, на ім`я позивача буде видано додаткове свідоцтво про право спадщину на 1/6 спадкового майна. Проте, на неодноразові звернення позивача вищевказане свідоцтво видане не було.

За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на: 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 ; 1/6 частку земельної ділянки, площею 0,1500 га, кадастровий номер: :02:004:0203, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/6 частку земельної ділянки, площею 0,0566 га, кадастровий номер: :02:004:0204, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які залишились неуспадковані.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує, змін та доповнень не має, просить суд їх задоволити.

Представник відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.10.2010 року (а.с. 10).

При житті, 29.09.2009 року, ОСОБА_3 вчинив заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 1186, яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що він матиме право за законом, заповідав позивачу ОСОБА_1 (а.с. 8 - 9).

Як стало відомо позивачу, до Вінницької районної державної нотаріальної контори звернулись ОСОБА_4 та ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини, які у своїх заявах стверджують, що ОСОБА_3 є їх батьком, повідомивши, що документи, необхідні для оформлення спадкових прав, будуть подані додатково (пізніше).

Статтею 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Незважаючи, що усе майно заповідалось позивачу, державний нотаріус прийняв заяви від ОСОБА_4 та ОСОБА_2 для здійснення перевірки, чи є вищевказані особи такими, що мають право за законом на обов`язкову частку у спадщину (а.с. 13).

ОСОБА_2 є особою, що досягла пенсійного віку, зважаючи на те, що вона є 1949 року народження, а тому, враховуючи норми статті 1241 ЦК України, лише ОСОБА_2 є особою, що може претендувати на обов`язкову частку у спадщини.

Однак, ОСОБА_2 не подала до нотаріальної контори підтверджуючих документів родинних відносин із ОСОБА_3 .

21.03.2016 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_1 було оформлено свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частину майна після померлого ОСОБА_3 , а саме: на 5/6 частину житлового будинку під номером АДРЕСА_1 ; 5/6 частку земельної ділянки, площею 0,1500 га, кадастровий номер: :02:004:0203, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та 5/6 частку земельної ділянки, площею 0,0566 га, кадастровий номер: :02:004:0204, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку вищевказаного спадкового майна до даного часу не видано (а.с. 11).

Позивач неодноразово зверталась до державного нотаріуса на предмет успадкування усього майна, яким володів спадкодавець, однак, їй було роз`яснено, що ОСОБА_2 претендує на обов`язкову частку у спадщині, а тому свідоцтво на відповідну частину майна буде видано лише в тому випадку, якщо буде надано доказ родинних відносин ОСОБА_2 із померлим ОСОБА_3 .

Однак, впродовж 2011 - 2020 років до Вінницької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_2 не надала жодних підтверджуючих документів.

Вінницька районна державна нотаріальна контора зверталась з листом до ОСОБА_2 щодо необхідності надання документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем для оформлення спадкових прав, однак документи надані не були.

В листі № Б-98/5 від 23.02.2016 року Вінницька районна державна нотаріальна контора в останньому абзаці зазначала, що якщо ОСОБА_2 не надасть підтверджуючих документів родинних відносин із спадкодавцем, на ім`я позивача буде видано додаткове свідоцтво про право спадщину на 1/6 спадкового майна (а.с. 16 - 19).

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 20.03.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частку спадкового майна (а.с. 20 - 21).

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомостей та документів для вчинення нотаріальної дії.

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ч.1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Частинами 1, 3 статті 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Встановленим фактам відповідають правовідносини, визначені національним законодавством та такі, що захищають порушені, невизнані або оспорюванні права, а саме майнові права позивача щодо спадкового майна підлягають судовому захисту шляхом визнання права на підставі ст.ст.1223, 1268 ЦК України (спадкування за заповітом).

За даних обставин суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 328, 1218, 1223, 1268 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 82, 247, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на:

1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 ;

1/6 частку земельної ділянки, площею 0,1500 га, кадастровий номер: :02:004:0203, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

1/6 частку земельної ділянки, площею 0,0566 га, кадастровий номер: :02:004:0204, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.І. Бондаренко