Справа № 159/407/20
Провадження № 2/168/121/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2020 року смт. Стара Вижівка
Старовижівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого-судді Назарука О.В.,
секретаря судових засідань - Сулева Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2013 року.
Позов мотивований тим, що вона з відповідачем по справі перебувала в шлюбі, від якого мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду від 16 квітня 2013 року з відповідача на її користь на утримання дітей стягувалися аліменти в сумі по 550 грн. на кожну дитину щомісячно. ІНФОРМАЦІЯ_3 синові виповнилося 18 років і стягнення аліментів на його утримання припинилося. На даний час відповідач сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 550 грн. Вказує, що відповідач не бере участі в додаткових витратах на дочку. Дочка ОСОБА_4 часто хворіє, навчається в Люблинецькому ліцеї Волинської обласної ради. Позивач постійної роботи немає, винаймає квартиру, де проживає з дітьми. Просить збільшити розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 з 550 грн. до 2 200 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття.
Позивач в підготовче засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до статті 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з статтею 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
При цьому за змістом статті 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, ухвалено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 550 (п`ятсот п`ятдесят) гривень щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 12 березня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 синові виповнилося 18 років і стягнення аліментів на його утримання припинилося

Відповідно до вимог частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2013 року розмір аліментів є значно меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, які несе позивач.

Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених частиною 9 статті 9 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні із твердої грошової суми в розмірі 550 гривень, на тверду грошову суму в розмірі 2200 гривень на дитину щомісячно. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітніх дітей.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів та статті 192 СК надано роз`яснення, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, аліменти на утримання неповнолітньої дитини у зміненому розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з моменту набранням даним рішенням законної сили.

Згідно з підпунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, на день звернення позивача із позовом до суду в даній справі складає 840,80 гривень.

На підставі викладеного, статей 180-182, 184, 191, 192 СК України та керуючись статтями 13, 141, 142, 200, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити повністю.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітню дочку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2013 року.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована в с.Синове Старовижівського району Волинської області, фактично проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 200 (дві тисячі двісті) гривень на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 січня 2020 року (дня подачі позову) і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.(вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Старовижівського районного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Назарук