Справа № 147/1012/17
Провадження № 2/147/11/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року смт.Тростянець

Тростянецького районного суду Вінницької області у складі:

головуючого судді Натальчук О.А.,

із секретарем Подолян Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованість за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 27.03.2007 р. між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №14/21. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору та п.1 Спеціальної частини договору, банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 16051,79 доларів США 79 центів, в порядку і на умовах, визначених договором. За користування кредитом ОСОБА_1 зобов`язувався сплачувати 13 відсотків річних. В якості забезпечення своєчасного і повного виконання обов`язків по кредитному договору відповідач передав у заставу банку майно, а саме: автомобіль марки Peugeot 405 Samand, синього кольору, 2006 р. Крім того, згідно договору поруки від 27.03.2007 р. ОСОБА_2 поручилася за неналежне виконання зобов`язання перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 . Також зазначили, що через невиконання відповідачами своїх зобов`язань перед позивачем по кредитному договору №14/21 від 27.03.2007 р., загальний розмір заборгованості, що виникла складає станом на 21.11.2016 р. 136310,54 грн., з них: 3293,89 дол.США - заборгованість за кредитом; 1878,38 дол.США - заборгованість за відсотками; 2347,78 грн. - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка). 21.11.2013р. Тростянецьким районним судом було ухвалено рішення по цивільній справі №147/1738/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 33353,07 грн. Таким чином, факт надання кредитних коштів та порушення боржником умов кредитного договору №14/21 від 27.03.2007 р. щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Проте заборгованість за рішенням суду не сплачена, крім того відповідно до умов договору триває нарахування процентів на суму боргу та штрафних санкцій за невиконання умов договору. Тому ПАТ «ВіЕйБі Банк» вимушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду за стягненням різниці заборгованості з урахуванням рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 21.11.2013 р., а саме: заборгованість за відсотками (різниця) - 44464,65 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 2374,78 грн., усого на загальну суму 46839,43 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором №14/21 від 27.03.2007 р. у розмірі 46839,43.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 07 грудня 2017р. відкрито провадження у справі.

11.01.2018 р. від ОСОБА_2 надійшов відзив, обгрунтований тим, що зобов`язання щодо виплати заборгованості у ОСОБА_2 могли виникнути тільки на підставі договору поруки від 27.03.2007 р., на який посилається позивач. Так як строк виконання зобов`язань по кредитному договору закінчився 27.09.2013 р. і протягом року до відповідача, як до поручителя ніхто не звертався з вимогами про виконання зобов`язань, вважає, що право звернення за виконанням зобов`язань у позивача втрачено. Також те, що позивач не звертався з вимогою до ОСОБА_2 підтверджується рішенням Тростянецького районного суду від 21.11.2013 р. та у даному рішенні обов`язок по виплаті заборгованості за кредитним договором було визнано у повному об`ємі з ОСОБА_1 . Тому в силу зазначених обставин у позовній заяві, відповідальність за прострочене виконання зобов`язань по сплаті заборгованості за кредитним договором не може бути солідарним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як поручителя, адже єдиним боржником за рішенням суду є ОСОБА_1 . Окрім того вважає, що відносно вимог до ОСОБА_2 у позивача сплили строки позовної давності, адже про своє порушене право позивач дізнався 27.09.2013 р, а саме з моменту закінчення кредитного договору. Представник відповідача, адвокат Конякін М.С. просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_2 .

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 08.02.2019р. дану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті.

06.03.2019 р. на адресу суду надійшли письмові пояснення представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Дудіна Л.В., у яких зазначено, що кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому такий розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Кредитним договором передбачено сплату 13 процентів річних у межах дії договору, але таким договором не передбачено ставки нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку його дії (після 27.03.2013 р.), а тому в задоволенні позову просив відмовити.

03.09.2019р. на адресу суду від ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» надійшла заява про заміну сторони (позивача), у зв`язку з тим, що 25.04.2019 р. між ПАТ «ВіЕйБі банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» було укладено Договір про відступлення прав вимог № 42053, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №14/21 від 27.03.2007 р., перейшло до нового кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус».

Ухвалою суду від 23.10.2019 р. замінено первісного позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» () у даній цивільній справі.

24.02.2020 р. від директора ТОВ «Фінансова компанія «Інвест хаус» надійшло пояснення в якому зазначено, що згідно п.7.3 кредитного договору, договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Враховуючи, що позичальником не виконані зобов`язання за кредитним договором щодо погашення заборгованості, кредитний договір не є припиненим і діє до повного виконання зобов`язань, тому є безпідставними твердження представника ОСОБА_2 про припинення поруки і застосування строку позовної давності.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.07.2020р.цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Натальчук О.А. та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

22.09.2020 р. ухвалою суду визнано обов`язковою явку представника ТОВ «Фінансова компанія «Інвест хаус» в судове засідання, яке відбудеться 28.10.2020 р.

У судове засіданні представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 22.09.2020 р. представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест хаус» подав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Дудін Л.В. в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, просили відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, представник відповідача, адвокат Конякін М.С. подав заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника. В задоволенні позову просив відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

З урахуванням того, що відповідачі та їх представники в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, суд, незважаючи на визнання обов`язкової явки представника позивача, вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін за наявними доказами.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що 27.03.2007 року між ПАТ «ВіЕйБі банк» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 14/21 (надалі за текстом - Кредитний договір) та останній отримав кредит у розмірі 16051,79 доларів США.

Відповідно до п.1.1., 1.2 кредитні кошти надаються терміном до 27.03.2013 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13 процентів річних.

Також, в якості забезпечення своєчасного і повного виконання обов`язків по кредитному договору відповідач передав у заставу банку майно, а саме: автомобіль марки Peugeot 405 Samand, синього кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується договором застави від 27.03.2007 р.

Окрім того в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 14/21 від 27.03.2007 року між ВАТ «ВіЕйБі» та ОСОБА_2 27.03.2007 р. було укладено Договір поруки.

Відповідно до п.1.1. Договору поруки поручитель солідарно відповідає перед Кредитодавцем за виконання ОСОБА_1 зобов`язань у повному обсязі за кредитним договором № 14/21 від 27.03.2007 року, який було укладено між банком і боржником.

Згідно із п. 2.5.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язується щомісячно до дати, встановленої в додатку №1 до договору, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі, не меншій суми чергового погашення частини Кредиту, процентів та інших плат, встановлених в графіку.

Відповідно до Договору №42053 про відступлення прав вимоги від 25.04.2019 р., ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» право вимоги до позичальників/заставодавців, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту , договорами застави та договорами поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них ), згідно Реєстру у Додатку №1 до цього договору та розширеного електронного реєстру .

Пунктом 2 цього Договору передбачено, що новий кредитор в день укладення цього Договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у Додатку №1 до цього Договору та сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених Основними договорами та передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань.

Судом встановлено, що рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області по справі №147/1738/13-ц (провадження 2/147/589/13) від 21.11.2013 р. задоволено вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» та стягнено з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №14/21 від 27.03.2007 року у розмірі 33353,07 грн.

Дане рішення є чинним та таким, що набрало законної сили 03.12.2013 р.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК).

За ст.526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 в справі 175/4753/15-ц.

За рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 21.11.2013р., заборгованість у повному обсязі за тим самим кредитним договором вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту, всупереч положенням ст.61 Конституції, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) дійшла правового висновку про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 31 жовтня 2018 року у справі №302/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Таким чином, строк виконання основного зобов`язання згідно з умовами укладеного між сторонами у цій справі договору кредиту був змінений банком і закінчився в 2013 році, тому після вказаної дати банк не мав правових підстав для нарахування процентів та неустойки (штрафу, пені) за договором кредиту.

Однак, позивач в своєму позові зазначає, що він просить стягнути різницю заборгованості за відсотками, що виникла з урахуванням рішення суду від 21.11.2013 року у розмірі 44464,65 грн., та штраф/пеню у розмірі 2374,78 грн.

У вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц також висловлено правий висновок про те, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився, тому пред`явлені до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач вимог про стягнення з позичальника сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Враховуючи встановлену законодавством правову природу поручительства, як додаткового зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, з огляду на наявність вищезазначеного рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким закінчено строк дії договору суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється.

Така позиція суду ґрунтується Постановою Великої Палати Верховного суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18).

Також судом встановлено, щ приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Ярошенко К.Ю., проводяться дії в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №989 від 12.05.2020 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія Інвест Хаус» заборгованості в сумі 42494,76 грн., відповідно до кредитного договору №14/21 від 27.03.2007 р.

За таких обставин, оскільки у позивача було відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, проценти та пеню, нараховані в межах строку дії кредитного договору при наявності судового рішення про стягнення цих сум, а також проценти та неустойку після закінчення строку дії кредитного договору, а вимог про застосування наслідків, передбачених ст.625 ЦК, позивач не заявляв, договір поруки від 27.03.2007 року, який укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» в рамках забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 14/21 від 27.03.2007р. є припиненим, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за його безпідставністю.

Відмовляючи у задоволені позову по суті з підстав, які визначені вище, суд не вирішує питання щодо застосування строків позовної давності, про який було заявлено представником відповідача, адвокатом Конякіним М.С., оскільки позовна давність не може бути застосована до правовідносин, які припинили свою дію.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування.

Керуючись ст. ст. 141, 263-268 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованість за кредитним договором, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (), адреса: 79005, м.Львів, вул.Миколи Вороного, 2; адреса листування: 03056, м.Київ, пров.Ковальський, 19 оф.115.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 28.10.2020 року.

Суддя О.А. Натальчук