РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Добровчан К.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гвоздецької С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 569/11677/20 за позовом ОСОБА_2 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції ( м. Львів)про припинення чинності арештів накладених на все майно,-

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції ( м. Львів)про припинення чинності арештів накладених на все майно.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач в липня місяці 2020 року звернувся до сервісного центру МВС з приводу припинення права власності на транспортний засіб, де дізнався, що накладено арешт на все належне майно органами виконавчої служби. З відповіді від 16 липня 2020 року на запит про надання інформації щодо виконавчих проваджень відповідач повідомив що на підставі виконавчого напису нотаріуса Стрільчука М.М. від 30 листопада 2009 року №5087 було відкрито виконавче провадження №16351858 в ході якого 22 грудня 2009 року було накладено арешт на все майно позивача. Вчинення виконавчого напису було ініційовано акціонерним комерційним інноваційним банком Укрсиббанк. 05 листопада 2010 року виконавче провадження було завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.4. ст 47 ЗУ Про виконавче провадження в редакції, яка діяла на той час. Вважає що відсутні правові підстави наявності арешту на все майно позивача, а сам факт наявності арештів порушує його права.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що виконавче провадження №16351858 було завершено на підставі п.4. ч.1. ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий документ повернуто стягувачу - акціонерному комерційному інноваційному банку Укрсиббанк. Виконавчий документ повторно не пред`являвся.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк».

Третя особа в судове засідання не з`явилась про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши думку учасників справи, суд ухвалив здійснити розгляд справи по суті за відсутності третьої особи.

В судовому засіданні по суті позовних вимог представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задоволити, з підстав наведених в позовній заяві.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими обґрунтовується позов, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем 18 квітня 2005 року укладено кредитний договір з Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк», відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 25 000,00 доларів США строком користування до 17 квітня 2020 року на підставі кредитного договору №140-2005-840.

В забезпечення зобов`язань за кредитним договором на підставі іпотечного договору №140-2005-840 посвідченого 18 квітня 2005 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз С.С. за р.№ 2032 передано позивачем в іпотеку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до пояснень представника позивача, що підтверджується матеріалами справи, а саме листом Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції ( м. Львів) від 16 липня 2020р. вих. №121917 інформаційною довідкою ВП-спецрозділ від 24.11.2017 року у зв`язку з невиконанням позивачем умов кредитного договору, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М.М. 30 листопада 2009 року вчинено виконавчий напис за р. №5087.

На підставі виконавчого напису відповідачем за заявою АКІБ Укрсиббанк 11 грудня 2009 року відкрито виконавче провадження.

22 грудня 2009 року відповідачем винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника. Постанова була направлена до виконання до Рівненського міжрайонного реєстраційно - екзаменаційного віддлу МВС України в Рівненській області.

05 листопада 2010 року виконавче провадження на підставі п.4. ч.1. ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження було завершено, а виконавчий документ повернуто АКІБ Укрсиббанк. Виконавчий документ повторно не пред`являвся.

Як вбачається з повідомлення про анулювання боргу наданого АКІБ Укрсиббанк позивачу від 31-2-01/71 від 25.05.2016 року заборгованість за кредитним договором була анульована. Тобто, відбулось припинення зобов`язання прощенням боргу, як це визначено ст 605 ЦК України.

Згідно ч. 1, ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, ст. 321 ЦК України право є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

В силу ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Стаття 38 ЗУ Про виконавче провадження в редакції яка діяла на момент завершення виконавчого провадження зі змінами станом на 03 серпня 2011 року передбачає наслідки завершення виконавчого провадження, до яких серед іншого відносяться , припинення чинності арешту майна боржника, скасування інших здійснених державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Підсумовуючи обставини справи, суд не вбачає правових підстави для збереження арештів та інших обтяжень накладених постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 грудня 2009 року.

Враховуючи те, що відповідач не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, заперечень за позовом не вказала, в результаті позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ЗУ Про виконавче провадження, ст.ст.4, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції ( м. Львів) про припинення чинності арештів накладених на все майно - задоволити.

Припинити чинність арештів на все майно ОСОБА_2 накладених 22 грудня 2009 року в ході виконавчого провадження №16351858.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Рівненського апеляційного суду через Рівненськийміський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Кучина Н.Г.