Постанова

Іменем України

02 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 522/22812/14-ц

провадження № 61-20725св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

представники позивача: Юхименко Анатолій Вікторович, Васильєва Ксенія Вікторівна, Сидюк Роман Олегович, Жученко Руслан Олегович,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк», подану представником Жученком Русланом Олеговичем, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 жовтня 2019 року у складі судді Таварткіладзе О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014 року акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі -

АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, а також нарахованих за користування кредитом процентів та пені.

В обґрунтування позовних вимог АТ «УкрСиббанк» посилалося на те, що

07 вересня 2006 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір

№ 0 про надання споживчого кредиту.

Відповідно до умов укладеного договору АТ «УкрСиббанк» надало

ОСОБА_5 кредит в іноземній валюті у розмірі 240 000,00 доларів США строком до 07 вересня 2017 року з умовою щомісячного погашення кредиту з 01 до 10 числа (включно) кожного місяця.

З метою виконання зобов`язання 07 вересня 2006 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 40154.

Також 07 вересня 2006 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 40220.

У зв`язку з порушенням виконання зобов`язання за кредитним договором станом на 17 листопада 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 88 956,14 доларів США, яка складається із: 79 926,25 доларів США - кредитна заборгованість, 9 029,89 доларів США - заборгованість по процентам. Крім того, стягненню підлягає пеня у розмірі 1 357,38 доларів США (за прострочення сплати кредиту) та 643,32 доларів США (за прострочення сплати процентів).

Посилаючись на зазначені обставини, АТ «УкрСиббанк» просило суд стягнути солідарно із відповідачів на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту, нараховані за користування кредитом проценти, пеню, а також судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року в задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що під час розгляду справи відповідач ОСОБА_5 (боржник за основних договором про надання споживчого кредиту) померла. У порушення присічних строків, встановлених у статті 1281 ЦК України, позивач не пред`явив вимогу до спадкоємців, що прийняли спадщину, хоча і був вчасно та належним чином повідомлений про смерть боржника. Зазначене, на думку суду першої інстанції, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості із поручителів, суд першої інстанції виходив із того, що поручителі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надавали згоди відповідати за нових боржників, а укладені між ними та банком договори поруки не містять такої умови, відповідно до якої поручителями надана згода відповідати перед будь-яким новим боржником у випадку переходу боргу за основним зобов`язанням.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 23 серпня 2019 року представник АТ «УкраСиббанк» Жученко Р. О. звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року апеляційну скаргу представника АТ «УкрСиббанк» Жученка Р. О. на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року залишено без руху, надано строк десять днів із дня отримання даної ухвали для звернення до суду апеляційної інстанції з обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та роз`яснено наслідки невиконання ухвали у передбачений законом строк.

Ухвала суду мотивована неповажністю причин, вказаних у апеляційній скарзі для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки з матеріалів справи встановлено, що представник позивача отримував копію оскаржуваного судового рішення 08 вересня 2017 року, проте з апеляційною скаргою звернувся лише 23 серпня 2019 року, що свідчить про порушення строків, передбачених статтею 354 ЦПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника

АТ «УкрСиббанк» Жученка Р. О. на рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 29 серпня 2017 року.

Ухвала суду мотивована тим, що підстави, зазначені банком, як причини пропуску встановленого строку на апеляційне оскарження рішення суду, не можуть бути визнані поважними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення представник банку отримав копію оскаржуваного судового рішення 08 вересня 2017 року за адресою, вказаною у позовній заяві, як поштова адреса для направлення кореспонденції, у заявах про розгляд справи за відсутності позивача та інших процесуальних документах, а тому суд відхилив посилання банку на те, що попередній представник неправильно зазначив поштову адресу. Крім того, така ж адреса для листування вказана банком при подачі апеляційної скарги.

Про обізнаність позивача щодо оскаржуваного рішення суду свідчить також факт ознайомлення представника банку з матеріалами справи 27 лютого

2018 року.

Таким чином, враховуючи пропуск значного строку на звернення з апеляційною скаргою (лише 23 серпня 2019 року) та недоведеністю факту необізнаності про наявність оскаржуваного судового рішення, наявні правові підстави для застосування статті 358 ЦПК України та відмови у відкритті провадження, оскільки поновлення строку на апеляційне оскарження без доведеності поважності пропуску такого строку не забезпечує рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність, що є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2019 року АТ «УкрСиббанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, підписану представником Жученком Р. О., на ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 жовтня 2019 року, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до Одеського апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У січні 2020 року справу № 522/22812/14-ц передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки відмова у відкритті провадження призводить до неможливості реалізувати право особи на перегляд судового рішення в апеляційному порядку і, відповідно, унеможливлює касаційний перегляд судового рішення.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції порушив право АТ «УкрСиббанк» на доступ до суду, справедливий судовий розгляд та ефективний засіб правового захисту.

Доводи інших учасників справи

У січні 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк», у якому просить відмовити в задоволенні касаційної скарги за необґрунтованістю. При цьому посилається на безпідставність доводів скарги, оскільки позивач протягом двох років у порушення вимог законодавства не звертався із апеляційною скаргою, проте знав про оскаржуване судове рішення, що свідчить про недобросовісне користування процесуальними правами учасником судового процесу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У позовній заяві, поданій у листопаді 2014 року АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, а також нарахованих за користування кредитом процентів та пені, зазначено поштову адресу (для листування та виклику представника): вул. Романа Кармена, 21 А, м. Одеса. (а. с. 1, т. 1)

Відповідно до заяв про розгляд справи без участі АТ «УкрСиббанк» від 09 січня 2015 року та від 20 червня 2017 року позивач просив у разі відкладення справи або оголошення перерви повідомити представника позивача за адресою:

вул. Романа Кармена, 21 А, м. Одеса. (а. с. 79, 157, т. 1)

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року в задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» відмовлено. (а. с. 228-231,т. 1)

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, представник АТ «УкрСиббанк» Сидюк Р. О. 08 вересня

2017 року отримав копію вказаного судового рішення (а. с. 235, т. 1).

27 лютого 2018 року представник АТ «УкрСиббанк» Сидюк Р. О. ознайомився з матеріалами справи. (а. с. 247-250, т. 1)

23 серпня 2019 року представник АТ «УкраСиббанк» Жученко Р. О. звернувся з апеляційною скаргою, у якій зазначено адресу для листування: вул. Романа Кармена, 21 А, м. Одеса. (а. с. 1, т. 2)

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року апеляційну скаргу представника АТ «УкрСиббанк» Жученка Р. О. на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року залишено без руху, надано строк десять днів із дня отримання ухвали для звернення до суду апеляційної інстанції з обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та роз`яснено наслідки невиконання ухвали у передбачений законом строк. (а. с. 13-14, т. 2)

25 вересня 2019 року АТ «УкрСиббанк» в особі представника Жученка Р. О. звернулося до суду із клопотанням про поновлення строків на подачу апеляційної скарги, у якому як на поважність пропуску строку посилається на те, що банк не отримував оскаржуване судове рішення у зв`язку з неправильно зазначеною попереднім представником адресою. (а. с. 56-57, т. 2)

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника

АТ «УкрСиббанк» Жученка Р. О. на рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 29 серпня 2017 року. (а. с. 59-63, т. 2)

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-ІХ від 15 січня 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши аргументи, викладені у відзиві, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до положень частини першої статті 126 ЦПК України (тут і

надалі - в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно зі статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Частиною третьою статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За правилами частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку судам слід враховувати те, що поважними є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Вирішуючи, чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд.

Таким чином, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати вмотивовані підстави.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечило б рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий суд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці ЄСПЛ.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами-членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення

від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

У справі, що переглядається, встановлено, що не погоджуючись із рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року, представник АТ «УкрСиббанк» Жученко Р. О. звернувся з апеляційною скаргою лише

23 серпня 2019 року, майже через два роки, тобто із порушенням процесуальних строків на апеляційне оскарження, передбачених статтею

354 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд виходив із того, що вказані позивачем у заяві підстави про поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, оскільки копію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року отримав представник банку Сидюк Р. О. 08 вересня 2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 235, т. 1). Надано строк десять днів із дня отримання ухвали для звернення до суду апеляційної інстанції з обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та роз`яснено наслідки невиконання ухвали у передбачений законом строк.

На виконання вимог ухвали Одеського апеляційного суду від 12 вересня

2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, 25 вересня 2019 року

АТ «УкрСиббанк» в особі представника Жученка Р. О. звернулося до суду із клопотанням про поновлення строків на подачу апеляційної скарги, у якому як на поважність пропуску строку посилається на те, що представник банку не був присутній у судовому розгляді справи та не отримував оскаржуване судове рішення у зв`язку з неправильно зазначеною представником адресою.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що в матеріалах справи містяться докази того, що представник банку не був присутній у судовому засіданні у зв`язку з поданою ним заявою про розгляд справи за відсутності банку, також встановлено, що представник

АТ «УкрСиббанк» 08 вересня 2017 року отримував оскаржуване судове рішення, крім того, 27 лютого 2018 року представник позивача ознайомився із матеріалами справи, що також свідчить про факт обізнаності особи про оскаржуване рішення. Таким чином, наведені банком причини пропуску строку на апеляційне оскарження, не можуть вважатися поважними та спростовуються матеріалами справи, а тому наявні підстави для застосування правового механізму, передбаченого статтею 358 ЦПК України та відмови у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком апеляційного суду з огляду на наступне.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Встановивши, що представник позивача Сидюк Р. О. 08 вересня 2017 року отримав копію рішення суду першої інстанції, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 235, т. 1), проте із апеляційною скаргою звернувся лише 23 серпня 2019 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про визнання неповажними причини пропуску строку на оскарження щодо неотримання представником позивача копії судового рішення у зв`язку з помилково вказаною адресою попереднім представником, оскільки, як встановлено апеляційним судом та підтверджено матеріалами справи, звертаючись до суду із позовом, позивач самостійно вказав поштову адресу (для листування та виклику представника позивача): вул. Романа Кармена,

21 А, м. Одеса. (а. с. 1, т. 1) Вказана адреса була також зазначена на інших процесуальних документах: заявах про розгляд справи без участі

АТ «УкрСиббанк» від 09 січня 2015 року (а. с. 79, т. 1), від 20 червня 2017 року

(а. с. 157, т. 1), апеляційній скарзі (а. с. 1, т. 2). Саме на вказану адресу рекомендованим листом із повідомленням про вручення було направлено копію рішення суду першої інстанції, отриману представником позивача

08 вересня 2017 року.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, є порушенням вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Таким чином, позивач і його представники, будучи обізнаними про судове рішення, не вчинили усі можливі та залежні від них дії з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судового рішення, а судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані із перешкодами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Верховним Судом також враховано, що відповідно до частини другої статті

358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Враховуючи те, що апеляційним судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено факт отримання представником позивача оскаржуваного рішення 08 вересня 2017 року, проте апеляційна скарга подана лише 23 серпня 2019 року, майже через два роки, що свідчить про зловживання позивачем процесуальними правами, апеляційний суд правильно застосував положення статті 358 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду відповідає вимогам закону й підстав для її скасування немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк», подану представником Жученком Русланом Олеговичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

Є. В. Петров

С. П. Штелик