БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/622/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ріхтера В.В.,

з участю секретаря судового засідання Циліцької Л.В.,

представника позивача Савченко В.М. ,

редставника третьої особи - Полях Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом Борзнянської районної державної адміністрації, заявленої в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , третя особа: служба у справах дітей Борзнянської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Борзнянська районна державна адміністрація звернулась до суду з даним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо її трьох малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх синів, які з 12.06.2018р. перебувають на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, в службі у справах дітей Борзнянської райдержадміністрації. Відповідно до довідки КЗ «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» від 25.09.2018р., ОСОБА_2 зарахований до 1 класу даного навчального закладу, де він навчається дотепер. ОСОБА_5 життям, здоров`ям, навчанням, матеріальним становищем сина не цікавиться. За поясненнями вчителів та адміністрації закладу, протягом 2019-2020 років вона два рази відвідувала сина на території закладу, знаходячись в цей час в нетверезому стані, на вихідні та канікулярні дні його додому не забирала. Молодші діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 знаходяться на повному державному утриманні в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» з 06.03.2019р. по даний час. Протягом цього періоду ОСОБА_5 відвідувала синів п`ять разів (21.09.2019р., 05.09.2019р., 27.09.2019р., 11.01.2020р. та 03.03.2020р.). усі ці відвідування були пов`язані з необхідністю написання заяви на продовження терміну перебування дітей у закладі. Дитина тимчасово поміщається в будинок дитини для того, щоб батьки змогли поліпшити умови проживання, довести всім, що мають дах над головою, постійний дохід і здатні виховувати дитину. За цей період ОСОБА_5 нічого не зробила щоб забрати дітей із дитячого будинку. Житла, постійного заробітку і бажання щось змінити у ОСОБА_5 немає.

Питання про стан виконання батьківських обов`язків ОСОБА_5 неодноразово розглядалися на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Борзнянської РДА. У 2017 та 2019 році ОСОБА_5 притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, але жодних висновків з цього приводу нею зроблено не було. ОСОБА_5 фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, злісно ухиляється від їх виконання, свої обов`язки по вихованню дітей переклала на державу.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснили, що ОСОБА_5 не піклується про дітей, не виконує передбачених законом батьківських обов`язків. Старший син протягом останніх двох років навчається в другому класі КЗ «Борзнянський ліцей», двоє молодших протягом останніх півтора року проживають та знаходяться на повному державному утриманні в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». Відповідач не цікавиться їх життям, здоров`ям, навчанням, розвитком, не надає матеріальної допомоги. Вважають, що позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав щодо її синів буде відповідати інтересам дітей.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, і тільки потім права батьків.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з п.1 ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя.

В п.п. 47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Савіни проти України» від 18.12.2008р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх батьком є ОСОБА_7 ; ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком є ОСОБА_8 ; мати дітей ОСОБА_5 (відповідач по справі), яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 .

Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Борзнянської районної державної адміністрації № 45 від 12 червня 2018 року, малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Згідно копії довідки КЗ «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради № 01-18/66 від 24.01.2020р., ОСОБА_2 навчається в 2-А класі даного закладу.

Згідно довідки КЗ медико-соціального захисту Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» № 02-14/320 від 10.04.2020р., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виховуються в закладі з 06.03.2019р. по даний час та знаходяться на повному державному утриманні.

Центр надання соціальних послуг Борзнянської міської ради 16 червня 2020 року звернувся з листом (вих. № 01-20/66) до служби у справах дітей Борзнянської райдержадміністрації, в якому повідомив, що сім`я ОСОБА_5 періодично перебувала під соціальним супроводом, починаючи з 2017 року (з 31.03.2017р. по 30.06.2017р., з 31.01.2018р. по 30.03.2018р.), останній раз з 27.06.2018р. по 27.06.2019р., у зв`язку з тим, що в сім`ї є алко/наркозалежні. Старший син ОСОБА_2 навчається та постійно проживає в КЗ «Борзнянський ліцей». Мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Молодші діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 більше року перебувають в Прилуцькому обласному дитячому будинку дитини «Надія», мати їх відвідує лише тоді, коли треба написати заяву на продовження перебування дітей у притулку.

Листом № 01-18/09 від 24.01.2020р. директор КЗ «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради звернулася до служби у справах дітей Борзнянської РДА з проханням розглянути на комісії з питань захисту прав дитини питання про доцільність (не доцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 стосовно її сина ОСОБА_2 у зв`язку з невиконанням нею своїх батьківських обов`язків. До звернення долучено пояснення вчителя та вихователя навчального закладу, характеристику ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.19 СК України орган опіки та піклування повинен надати суду письмовий висновок щодо можливості позбавлення одного з батьків батьківських прав.

08 липня 2020 року комісією з питань захисту прав дитини при Борзнянській РДА видано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зв`язку з невиконанням нею своїх батьківських обов`язків.

Свідок ОСОБА_12 , яка працює соціальним педагогом КЗ «Борзнянський ліцей» в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 своїх батьківських обов`язків не виконує, про дітей не піклується, матеріально не забезпечує. Діти її взагалі не інтересують, ними не цікавиться, їх не відвідує.

На виконання положень ч.1 ст.12 «Конвенції про права дитини», ст.171 СК України в судовому засіданні була заслухана думка самої дитини ОСОБА_2 , який пояснив, що він навчається в Борзнянському ліцеї, постійно там проживає, починаючи з березня минулого року. Протягом цього часу мати до нього не приходить, на вихідні та канікулярні дні додому не забирає, гостинців не передає. Однак він все одно любить маму та хоче бути з нею.

Отже, в судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_5 не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх виховання, не відвідує їх, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми; не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

Вищезазначені обставини вказують на свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Визначаючи найкращі інтереси дитини щодо збереження її зв`язків із сім`єю, та чи є ця сім`я придатною та благополучною, суд враховує, що у найкращих інтересах дітей є забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, яким є перебування ОСОБА_2 в Борзнянському ліцеї, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в Прилуцькому будинку дитини «Надія»; залишення дітей з матір`ю не є благополучним, оскільки вона веде асоціальний спосіб життя, не працює, негативно впливає на психоемоційний стан дітей. Підтвердженням цьому є, в тому числі, й процесуальна поведінка відповідача, що свідчить про байдуже ставлення матері до долі своїх дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому, має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітніх дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Крім того, за змістом вимог ч.ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину; у разі, якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно зі ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до «Конвенції про права дитини» та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

З огляду на положення п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за дану позовну заяву справлянню не підлягає.

Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 143, 150, 164-166, 171, 180-184, 191 СК України, ст.ст.2, 3, 19, 23, 76-89, 141, 206, 258-268 ЦПК України, суд,

П О С ТА Н О В И В :

Позов Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області - задовольнити повністю.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , позбавити батьківських прав щодо її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь та утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 12 серпня 2020 року й до досягнення дітьми повноліття, шляхом їх перерахування на особистий рахунок дітей, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України».

Зобов`язати орган опіки та піклування в особі Борзнянської районної державної адміністрації та Службу в справах дітей Борзнянської районної державної адміністрації відкрити дітям зазначений особистий рахунок в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ріхтер В.В.