Справа № 183/3951/20
№ 2/183/2919/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Сороки О.В.
секретаря судового засідання Устименко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа відділ реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
22 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить усунути порушення її прав власника з боку ОСОБА_2 , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вона являється власником квартири АДРЕСА_1 , яка належать їй на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2006 року. У вказаній квартирі зареєстрованим значиться відповідач по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, відповідач, з 2017 року, не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі по утриманню квартири, будь-яких особистих речей в будинку не має і взагалі житлом не цікавиться.
Між тим, проживаючи за іншою адресою, відповідач залишається зареєстрованим у квартирі, добровільно знятися з реєстрації не бажає, та в такий спосіб створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном.
Посилаючись на вимоги ст.ст. 391,405 ЦК України, позивач просить визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року відкрите провадження у справі.
Позивач в судове засідання не з`явилася. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, тому суд, відповідно до вимог ст.. 280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 , яка належать їй на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко О.М. та зареєстрованому в реєстрі за № 2-2757 (а.с. 8).
У вказаній квартирі зареєстрованим значиться відповідач по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7), який був зареєстрований в квартирі зі згоди власника.
Правовідносини, що вникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.
Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Згідно довідки № 30 від 01 липня 2020 року (а.с. 15), в зазначеній квартирі зареєстрованим значиться відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суду подано акт від 01 липня 2020 року, складений головою правління ОСББ «Паланочна 5» Білим Л.І. за участю сусідів, у відповідності до якого ОСОБА_2 , зареєстрований, але не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 28.12.2017 року (а.с. 6).
У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Як зазначає у своєму позові ОСОБА_1 , наявність реєстрації відповідача у належній їй на праві власності квартирі, заважає їй вільно розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . Даних про наявність будь-якої домовленості між позивачами та відповідачем з приводу користування житловим приміщенням, суду не надано.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 12,76,81,89, 223, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.