Справа №751/2284/20
Провадження №2/751/651/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

секретаря судового засідання Гармаш-Лящинської М.В.,

за участю: представника позивача Федорова Д.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Сагаль С.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, набутих (збережених) без достатніх правових підстав,

Встановив:

До Новозаводського районного суду надійшла позовна заява Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 , в якій просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернігівської міської ради кошти, набуті (збережені) без достатньої правової підстави, у розмірі 631 444 грн. 29 коп.; стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернігівської міської ради судові витрати.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що у власності територіальної громади міста Чернігова перебуває земельна ділянка кадастровий номер :01:036:0583, площею 0, 7613 га, розташована в АДРЕСА_1 . З моменту формування земельної ділянки, на початку її обігу як об`єкту цивільного права, це майно перебуває в фактичному володінні і користуванні громадянина ОСОБА_1 . Відповідач володіє і користується земельною ділянкою без оформлення правовстановлювальних документів і кошти, за користування земельною ділянкою, позивачу не сплачує. В результаті цього власник земельної ділянки, в інтересах якого діє Чернігівська міська рада, не отримав дохід, який мав одержати від майна, чим порушено його права та законні інтереси, у зв`язку з чим, на підставі ст. 1212 ЦК України, вказана сума грошових коштів має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених в ньому та просив задовольнити, вказавши на наявність відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 152-163).

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, поклавшись на відзив на позовну заяву та на заперечення на відповідь на відзив позивача. (а.с. 125-150, 246-247)

Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступник підстав.

Судом встановлено, що 02 серпня 2001 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 , як покупцем, та ВАТ «Чернігіввовна», як продавцем, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02.08.2001, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Антіпіною Т. А. за № 2725 (далі - «договір купівлі-продажу від 02.08.2001 №2725»), що передбачав, зокрема, наступні умови:

- продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується оплатити нерухоме майно - склад під літ. «А-1» площею 355 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (п. 1.1. договору купівлі - продажу від 02.08.2001 № 2725);

- до складу приміщень, що продаються за цим договором, входять безпосередньо самі приміщення, а також водопровід, каналізація, електричні та теплові комунікації, що в них знаходяться (п.1.2. договору купівлі-продажу від 02.08.2001 №2725);

- правовстановлюючим документом, що підтверджує право тимчасового, довгострокового користування продавцем земельною ділянкою загальною площею 31,94 га, на якій знаходиться склад, є Державний акт на право постійного користування землею від 05.01.1994, виданий виконавчим комітетом Чернігівської міської ради та зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №168 (п.4.3. договору купівлі-продажу від 02.08.2001 №2725). (а.с. 22)

Рішенням виконкому Чернігівської міської ради №250 від 15 жовтня 2001 року, за згодою землекористувача та на підставі вищезгаданого договору купівлі продажу від 02.08.2001 року, вилучено із постійного землекористування ВАТ «Чернігіввовна» земельну ділянку, яку в наступному, за договором на право тимчасового користування землею (в т.ч. на умовах оренди) від 16 жовтня 2001 року, виконкомом Чернігівської міської ради передано приватному підприємцю ОСОБА_1 в тимчасове, довгострокове користування, строком на 10 років. (а.с.21, 53, 136)

Вказана земельна ділянка має загальну площу 1, 2687 га., на неї виготовлений ситуаційний план, зроблено опис та погодження меж землекористування, а також присвоєно кадастровий номер :01:036:0217. (а.с. 54, 137, 137а)

05 вересня 2011 року СПД ОСОБА_1 звертався до голови Чернігівської міської ради з заявою про поновлення умов вищезгаданого договору тимчасового користування землею, проте в матеріалах справи відсутня відповідь на неї (а.с. 158, 159)

В матеріалах справи містяться надані позивачем письмові відомості щодо відсутності в реєстрі обліку вхідної кореспонденції Чернігівської міської ради вказаної кореспонденції. (а.с. 197-242)

Разом з цим, згідно наявної в КП «Муніципальна варта» Чернігівської міської ради заяви ПП ОСОБА_1 від 08 серпня 2012 року, вх.№ Л-4031-2, адресованої голові Чернігівської міської ради, вбачається, що ПП ОСОБА_1 давав свою згоду на будівництво автомобільної дороги, що буде відбуватися на частині вищезазначеної земельної ділянки, що передана останньому в тимчасове користування. (а.с. 148)

При цьому, в матеріалах справи також відсутні жодні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про припинення його права тимчасового користування вищезгаданою земельною ділянкою.

Разом з тим, пунктом 3.13 рішення Чернігівської міської ради 26 грудня 2014 року «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою юридичним та фізичним особам», ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення, при умові розроблення та затвердження в установленому порядку землевпорядної документації протягом року, на земельну ділянку, орієнтовною площею 1,0739 га по АДРЕСА_2 (тобто, в межах земельної ділянки, яка раніше надавалася останньому в тимчасове користування за вищезгаданим договором на право тимчасового користування землею (в т.ч. на умовах оренди) від 16 жовтня 2001 року), для експлуатації об`єктів нерухомості (промислове використання) з подальшою передачею ділянки в оренду.(а.с. 29)

На підставі заяви ОСОБА_1 від 15.02.2015 р. фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 розроблений Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для експлуатації об`єктів нерухомості (промислове використання) загальною площею 0,7613 га за адресою: АДРЕСА_2 на території Чернігівської міської ради (тобто, в межах земельної ділянки, яка раніше надавалася останньому в тимчасове користування за вищезгаданим договором на право тимчасового користування землею (в т.ч. на умовах оренди) від 16 жовтня 2001 року). Вказаний проект землеустрою, 25 вересня 2015 року був переданий на розгляд Чернігівській міській раді за заявою ФОП ОСОБА_1 (а.с. 25 - 48)

Пунктом 36 рішенням Чернігівської міської ради від 07.10.2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним і фізичним особам» (53 сесія 6 скликання) ОСОБА_1 затверджено проект відведення та передано земельну ділянку (кадастровий номер :01:036:0583) в короткострокову оренду, строком до 8 жовтня 2020 року, площею 0,7613 га, по АДРЕСА_2 (тобто, в межах земельної ділянки, яка раніше надавалася останньому в тимчасове користування за вищезгаданим договором на право тимчасового користування землею (в т.ч. на умовах оренди) від 16 жовтня 2001 року), для експлуатації об`єктів нерухомості промислового використання та встановлено розмір орендної плати на рівні З відсотків нормативної грошової оцінки. (а.с. 49)

11 червня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 36 рішення Чернігівської міської ради від 07.10.2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним і фізичним особам» (53 сесія 6 скликання). (а.с. 50-52)

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06.12.2018 по справі №750/5795/18 у позові ОСОБА_1 відмовлено повністю.

На адресу Відповідача неодноразово направлявся для підписання проект договору оренди земельної ділянки, а саме:

- 01 березня 2017 року Відповідачу було направлено лист від 23.02.2017 року № 1752 «Про укладення договору оренди земельної ділянки»;

- 28 квітня 2017 року Відповідачу було направлено лист від 24.04.2017 року № 2908 «Про укладення договору оренди земельної ділянки»;

- 28 березня 2019 року Відповідачу було направлено лист від 28.03.2019 року № 555/2-08/19 «Про укладення договору оренди земельної ділянки».

- 16 березня 2020 року Відповідачу було направлено лист від 16.03.2020 року № 226/811/2-08 «Про укладення договору оренди земельної ділянки».

Листами від 16.08.2017 №3870/10/25-01-13-03-09, від 02.10.2017 № 4078/9/25- 01-13-03, від 26.04.2019р. №2866/9/25-01-53-06-7 Головним управлінням ДФС у Чернігівській області повідомлено про відсутність декларування відповідачем земельної ділянки кадастровий номер :01:036:0583, площею 0,7613 га, по АДРЕСА_3 та сплати ним орендної плати за землю за період з 2015 по 2019 роки. (а.с. 73, 75)

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 25.02.2019 №418 нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :01:036:0583 становить 12390842,67 грн. (а.с. 76)

Листом відділу у м. Чернігові Головного управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області від 04.08.2017 №215/409-17-0.36 деталізований розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер 741010,0000:01:036:0583, площею 0,7613 га по періодах, зокрема:

станом на 01.01.2015 р. - 459,27 грн./1м2;

станом на 01.01.2016р.- 658,20 грн. /1м2;

станом на 01.01.2017р. - 697,55 грн. /м2;

станом на 01.01.2018р. - 651,03 грн./1 м2;

станом на 01.01.2019р. - 651,03 грн. / 1м2. (а.с. 78)

Рішенням Чернігівської міської ради № 53/VII-22 від 30 квітня 2020 року вищезгаданий пункт 36 рішення Чернігівської міської ради від 07.10.2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним і фізичним особам» (53 сесія 6 скликання) у частині передачі ОСОБА_1 земельної ділянки (кадастровий номер :01:036:0583) в короткострокову оренду, строком до 8 жовтня 2020 року, площею 0,7613 га, по АДРЕСА_2 , для експлуатації об`єктів нерухомості промислового використання, визнаний таким, що втратив чинність з 30 квітня 2020 року (т.2 а.с.67).

Так, загальні для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі майно, майнові права.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212

ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (права користування земельною ділянкою).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Як свідчить аналіз матерiалiв справи, відповідач набув майнове право на земельну ділянку, в межах якої знаходиться спірна земельна ділянка, за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, з метою використання належного йому на праві власності відповідного нерухомого майна, тобто на підставі Договору на право тимчасового користування землею (в т.ч. на умовах оренди) від 16 жовтня 2001 року, з виготовленням на неї ситуаційного плану, проведенням опису та погодження меж землекористування, а також присвоєнням їй відповідного кадастрового номеру, а після спливу строку, на який його було укладено, безпосередня поведінка самого позивача, зумовлена відповідними діями та бездіяльністю, створювала розумні припущення вважати про продовження вказаних договірних правовідносин на тих же самих умовах.

За таких обставин, ураховуючи відсутність в матеріалах справи жодних відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_1 , на протязі спірного проміжку часу, про припинення його права тимчасового користування відповідною земельною ділянкою, в межах якої знаходиться спірна земельна ділянка, а також наявність, станом на час судового розгляду даного позову, невирішеного спору щодо землекористування, суд приходить до висновку про безпідставність посилань позивача на те, що спірна земельна ділянка вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України.

Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов`язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилався позивач як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові ВПВС від 23.05.2018 року, справа №629/4628/16-ц, яка підтримала правовий висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 02.10.2013 року по справі №6-88цс13.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 141, 174-200, 209-246 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, набутих (збережених) без достатніх правових підстав відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст рішення виготовлений 30.10.2020 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач