У Х В А Л А

07 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 589/1482/19

провадження № 61-10452ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петров Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства «Сумський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сумський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани,

В С Т А Н О В И В :

09 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Сумський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Позовні вимоги мотивовано тим, що під час виконання посадових обов`язків з повірки водолічильників 19 грудня 2018 року у нього відкрилася носова кровотеча, а згодом у нього діагностували гіпертонічну хворобу та надано рекомендації з обмеження підіймання важких предметів та психоемоційного навантаження строком на 6 місяців. Погіршення свого стану здоров`я заявник пов`язує із занадто важкою вагою установки, яка ним використовується у роботі та заниженими нормами часу для роботи на ній. Про неможливість в подальшому виконувати роботу, пов`язану з повіркою водолічильників, позивач повідомив керівництво та надав відповідний медичний висновок з метою переведення на легшу роботу, однак йому безпідставно було звужено функції роботи лише до повірки лічильників, заборонено виконувати іншу роботу та не переведено на легшу роботу. Оскільки заявник відмовився виконувати пропоновану йому роботу через стан свого здоров`я, тому, на думку ОСОБА_1 , відповідач 29 січня 2019 року та 12 червня 2019 року незаконно притягнув його до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2020 року, яке залишене без постановою Сумського апеляційного суду від 23 червня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконними та скасовано накази генерального директора Центру стандартизації № 5 від 29 січня 2019 року та № 47 від 12 червня 2019 року про оголошення доган інженеру з метрології ІІ категорії Шосткинського відділення ОСОБА_1 .

Стягнуто з Центру стандартизації на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем не доведено порушення трудової дисципліни позивачем, оскільки не встановлено обставин, які б свідчили про невиконання ОСОБА_1 конкретних посадових обов`язків. Зокрема, суд встановив, що доведені відповідачем щомісячні планові завдання не містять конкретних обов`язків (завдань, переліку дій), які мав виконувати позивач, а фактично зводяться до необхідності виконання помісячного фінансового плану, тобто результатом роботи позивача мала бути реалізація робіт та послуг на конкретну суму коштів, а пошук клієнтів для виконання роботи та надання послуг мав здійснювати позивач за своєю ініціативою.

14 липня 2020 року, засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ДП «Сумський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 червня 2020 року, у якій скаржник просить судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження) та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в даній справі є правовідносини та вимоги про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики, а тому справа є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Відтак, справа є малозначною, в силу змісту правовідносин та їх регулювання не представляє значної складності, ціна позову в якій не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 250 = 525 500, 00 грн) та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України).

Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства «Сумський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сумський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді доганивідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. А. Калараш

Є. В. Петров