Справа № 428/6946/20
Провадження № 2/428/2181/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді: Шубочкіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання: Погребної Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на даний час дитина позивача та відповідача є повнолітньою, однак продовжує навчатись у державному закладі «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка». Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) починаючи з дати подання позову до закінчення навчання чи до досягнення дитиною 23 років, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Відповідач просив суд врахувати те, що згідно загального правила, стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

Також відповідач зазначив, що він має на утриманні непрацездатну матір, яка є пенсіонеркою та перебуває на обліку у лікаря з діагнозом хвороба серця, у зв`язку з чим потребує додаткової матеріальної допомоги. Крім того, на сьогоднішній день відповідач має певні проблеми зі здоров`ям, йому діагностовано гінекомастію, що потребує лікування.

Отже, відповідач просив суд врахувати те, що на теперішній час він перебуває в важкому моральному та матеріальному стані, а тому не має змоги сплачувати аліменти, більш ніж у розмірі 2500,00 грн.

На підставі викладеного позивач просив суд задовольнити позов частково, та стягнути на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн щомісячно до закінчення сином навчання або до досягнення ним двадцятитрирічного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, пояснення щодо позову та відзиву на позовну заяву не надавав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.09.2020.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13.05.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 301. В графі батько зазначений - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою № 223 від 30.06.2020, виданою Державним закладом «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка», ОСОБА_3 навчається на 2 курсі за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність», денної форми навчання, на бюджетній основі.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від відповідача матеріальної допомоги на утримання їх повнолітнього сина, у зв`язку з продовженням навчання. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача на користь позивача в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача, він має проблеми зі здоров`ям, що потребує значних матеріальних затрат.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо того, що максимальна грошова сума, яку він може надавати позивачу на утримання, становить 2500,00 грн, оскільки жодних доказів на підтвердження його майнового стану, а саме відповідної довідки про доходи, або доказів щодо перебування на його утриманні інших осіб (дітей, родичів) ним не надано.

Отже, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд враховує вищевикладені обставини та критерії, які визначені у ч. 1, 2 ст. 182 СК України, а такожнезадовільний стан здоров`я відповідача, який потребує додаткових матеріальних витрат.

За таких обставин, суд вважає, справедливим та розумним розміром аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, 142 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп., тобто в розмірі 50 % від звичайної ставки судового збору за подібними вимогами станом на день звернення позивача до суду, що є пропорційним розміру задоволених вимог.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 281, 287-289, 430 ЦПК України, ст.ст.180-184 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 серпня 2020 року і до закінчення дитиною навчання, або до досягнення ним 23-річного віку.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Шубочкіна