1Справа № 335/9076/20 2/335/2746/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Крамаренко І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є законними представниками ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 ; відділ по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про виселення з наданням іншого житла,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є законними представниками ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 ; відділ по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про виселення з наданням іншого житла.

Одночасно з позовною заявою позивачем, через канцелярію суду, було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на предмет нерухомості, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксації судового процесу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; а також забороною вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вимогами статті 151 ЦПК України, передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна, крім іншого, містити обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладання арешту.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття „ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи „Каіч та інші проти Хорватії Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.

Так, предметом вказаного позову є виселення ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_2 , яка є предметом іпотеки, та на яку звернуто стягнення, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, на підставі рішення Запорізького апеляційного суду від 20.03.2019 у справі №335/4107/15-ц.

Як вбачається з позову, станом на час звернення до суду з позовом вказане судове рішення не виконано, заборгованість за кредитним договором не повернута. При цьому, у предметі іпотеки здійснено реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, яка не має ніяких прав на вказане майно, без згоди Іпотекодержателя та при наявності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, та вказана реєстрація заважає позивачу звернути стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, у вказаній заяві зазначено, що батьку дитини ОСОБА_2 на праві власності належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який він має можливість відчужити на користь третіх осіб, що призведе до неможливості виконання потенційного судового рішення, оскільки позивач просить виселити дитину саме у вказаний будинок.

Вимоги заяви про забезпечення позову на переконання суду є безпідставними, оскільки жодних підтверджень можливості та вірогідності відчуження вказаного будинку на користь третіх осіб заявником не надано, що свідчить про необґрунтовані припущення заявника, які не можуть бути враховані судом, при вирішенні вказаного питання.

Крім того, у заяві про забезпечення позову заявник не вказує підстав, за яких невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду буде неможливим.

За відсутності відповідних обґрунтувань та доказів, суд позбавлений можливості встановити наявність достатніх підстав для застосування вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою та передчасною, з огляду на що у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні, касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Ухвалу суду складено 29.10.2020.

Суддя І.А. Крамаренко