Справа № 517/332/20 н/п № 2/517/146/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 р. смт.Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Гончар І.В.

при секретарі Заболотній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву АТ КБ" ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, суд -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором№ ODKTGA00000013 від 31.03.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , у розмірі 17 691,99 доларів США, що становить 477 683, 73 грн. та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 31.03.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», яке у подальшому змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», банк), був укладений кредитний договір № ODKTGA00000013, за яким ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 12 910 доларів США на термін до 31.03.2015 р. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати ОСОБА_1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за вказаним кредитним договором, ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: видав ОСОБА_1 кредит у розмірі 12 910 доларів США. В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором у встановленому порядку та строки, в результаті чого станом на 28.05.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 96 081,43 доларів США, яка складається з наступного: 11539,05 доларів США - заборгованість за кредитом, 6152,94 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 191,51 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 78 197,93 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Проте, позивач просить стягнути лише частину суми заборгованості за кредитом у розмірі 17 691,99 доларів США, яка складається з: 11539,05 доларів США - заборгованість за кредитом, 6152,94 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором з відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були укладені договори поруки відповідно до умов яких поручителі несуть відповідальність як солідарні боржники. Оскільки відповідачі відмовляються добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, представник позивача звернувся до суду з позовом.

10.08.2020 року відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого повністю не визнає позовні вимоги та заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. 03.12.2010 року Фрунзівським районним судом Одеської області у справі №2-197/2010 було винесено рішення відповідно до якого позов АТ КБ "ПриватБанк" було задоволено і в рахунок погашення заборгованості за договором № ODKTGA00000013 від 31.03.2008 року звернуто стягнення на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки АТ КБ "ПриватБанк" з укладенням від імені відповідачів договору купівлі - продажу будь- яким способом з іншою особою покупцем. Відповідно до ЄРСР, вищевказане судове рішення набрало законної сили 14.12.2010 р. та відповідачі виселилися з даної квартири. Наголошує,що Велика Палата Верховного Суду України постановою від 04.07.2018 року зазначили, що після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Оскільки Банк звернувся до суду в грудні 2010 р., а кредитний договір № ODKTGA00000013 був укладений 31.03.2008 року до 31.03.2015 р. в даному випадку було звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, спосіб такого стягнення полягав в зверненні стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Верховний суд у постанові від 14.01.2020 р. у справі № 908/1506/17 зробив висновок, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення ст. 509,526,599 ЦК України. Адже інститут забезпечення виконання зобов`язання спрямований на підвищення гарантій забезпечення майнових інтересів сторін договору, належного його виконання, а також усунення можливих негативних наслідків неналежного виконання зобов`язань взятих на себе боржником, а тому за наявності рішення про звернення стягнення на пердмет іпотеки не буде вважатися подвійним стягненням задоволення вимог кредитора про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням у непогашеній частині. Отже, Банк повинен був реалізувати своє право щодо звернення стягнення на майно, яке було закріплено в судовому рішенні від 03 грудня 2010 р. і після цього звертатися з вимогою щодо стягнення заборгованості за основним зобов`язанням у непогашеній частині. Однак дані дії не були вчиненні АТ КБ "ПриватБанк", що в свою чергу свідчить про пропуск позовної давності для звернення з вимогами про стягнення заборгованості. Враховуючи все вищевикладене просить суд застосувати до позову строки позовної давності та відмовити АТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні позову.

09.09.2020 року представником позивача було надано відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Оскільки між ПАТ КБ"ПриватБанк" та ОСОБА_1 31.03.2008 р. було укладено кредитний договір № ODKTGA00000013. ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 12 910 доларів США на термін до 31.03.2015 р. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати ОСОБА_1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за вказаним кредитним договором, ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: видав ОСОБА_1 кредит у розмірі 12 910 доларів США. В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України, ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором у встановленому порядку та строки, в результаті чого станом на 28.05.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 96 081,43 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за цим договором з відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були укладені договори поруки відповідно до умов яких поручителі несуть відповідальність, як солідарні боржники. Щодо раніше винесеного рішення про звернення стягнення на заставне майно та посилання Відповідача на зміну строку виконання зобов`язань за кредитним договором зазначив, що на підставі рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 03.12.2010 р. Банком було звернуто стягнення на заставне майно боржника проте станом на сьогоднішній день предмет іпотеки не реалізовано, але Банком вживаються всі заходи спрямовані на проведення реалізації. Раніше винесене рішення суду не припиняє дію кредитного договору та не позбавляє Відповідача відповідальності за взяті зобов`язання за договором. Ухвалене раніше рішення не позбавляє права кредитора звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом. Станом на сьогоднішній день за договором рахується заборгованість, відповідачем не надано доказів належного виконання кредитного договору. Оскільки договір №ODKTGA00000013 від 31.03.2008 року укладений в письмовій формі, то і всі зміни вчиняються у письмовй формі. Вказані зміни повинні бути оформлені додатковою угодою щодо зміни строку виконання зобов`язань, а тому строк повернення кредитних коштів встановлено до 31.03.2015 року. Строки виконання зобов`язань за договором змінені не були і сторони продовжують керуватися умовами договору № ODKTGA00000013 від 31.03.2008 р. у зв`язку з тим, що банк не змінював строк повернення в розумінні ЦК України - строк звернення до відповідача не минув. Щодо правомірності нарахування процентів до даного погашення заборгованості, то Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору стяновлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з п.3.4 кредитного договору " Нарахування відсотків, а також винагород передбачених пп.7.2 та 8.1. Договору здійснюється в останню дату їх сплати, зазначену в п.7.1 при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування Кредитом - 360 днів у році". Згідно з умовами договору сторони погодили, що відсотки нараховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, а тому з урахуванням правових позицій ВСУ та постанов ВП ВСУ сторони погодили сплату відсотків до повного повернення суми кредиту. Крім того, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Що стосується строків позовної давності, то відповідно до п.5.5 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором був збільшений до 5 років. Згідно умов договору строк виконання зобов`язань спливає 31.03.2015 р. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 01.07.2020 р. - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду, тому просить суд позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду клопотання з якого вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 надана заява про застосування строків позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її представник - адвокат Корой І.Д. в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позов не визнають повністю з мотивів, які зазначені у відзиві на позовну заяву. Також, до відзиву було надано копію свідоцтва про смерть відповідача ОСОБА_4 ( серія НОМЕР_1 від 04.10.2010 р. ).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові АТ КБ "ПриватБанк" слід відмовити з наступних підстав:

Судом встановлено, що 31.03.2015 року між сторонами укладено договір № ODKTGA00000013, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 12 910 дол. США.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, проте відповідач взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 28.05.2020 року утворилася прострочена заборгованість в розмірі - 96 081, 43 дол.США, яка складається з наступного: 11539,05 доларів США - заборгованість за кредитом, 6152,94 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 191,51 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 78 197,93 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Проте, позивач просить стягнути лише частину суми заборгованості за кредитом у розмірі 17 691,99 доларів США, яка складається з: 11539,05 доларів США - заборгованість за кредитом, 6152,94 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом.

03.12.2010 року Фрунзівським районним судом Одеської області у справі №2-197/2010 було винесено рішення, яке набрало законної сили, відповідно до якого позов АТ КБ "ПриватБанк" було задоволено і в рахунок погашення заборгованості за договором № ODKTGA00000013 від 31.03.2008 року звернуто стягнення на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки АТ КБ "ПриватБанк" з укладенням від імені відповідачів договору купівлі - продажу будь- яким способом з іншою особою покупцем.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.10.2010 р. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис № 109.

На думку суду є обгрунтованою заява представника відповідача щодо спливу строку позовної давності для звернення позивача до суду за захистом його порушених прав.

Так, згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Кредитний Договір було підписано 31.03.2015 року.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Стороною у спорі заявлено вимогу про застосування позовної давності.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п.8.1.1 кредитного договору № ODKTGA00000013 від 31.03.2008 року, позичальник зобовязаний повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п.8.1 Повне погашення Кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз.1 п.8.1 даного Договору, а саме 31.03.2015 р.

Згідно п.5.5 кредитного договору № ODKTGA00000013 від 31.03.2008 року, термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки,пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

В матеріалах справи відсутній договір про збільшення строку позовної давності за домовленістю сторін в якому наявні підписи відповідачів. 03.12.2010 року Фрунзівським районним судом Одеської області у справі №2-197/2010 було винесено рішення, яке набрало законної сили, відповідно до якого позов АТ КБ "ПриватБанк" було задоволено і в рахунок погашення заборгованості за договором № ODKTGA00000013 від 31.03.2008 року звернуто стягнення на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаног предмету іпотеки АТ КБ "ПриватБанк" з укладенням від імені відповідачів договору купівлі - продажу будь- яким способом з іншою особою покупцем. В постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04.07.2018 р. №310/11534/13-ц, зазначено, що після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припиняється.

Враховуючи вищевиладене суд дійшов висновку про те, що Банк достроково звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором № ODKTGA00000013 від 31.03.2008 року, і рішенням суду від 03.12.2010 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, тобто 14 грудня 2010 року навстав строк виконання договору в повному обсязі.

Верховний суд у постанові від 14.01.2020 р. у справі № 908/1506/17 зробив висновок, що суди попереднії інстанцій неправильно застосували положення ст. 509,526,599 ЦК України. Адже інститут забезпечення виконання зобов`язання спрямований на підвищення гарантій забезпечення майнових інтересів сторін договору, належного його виконання, а також усунення можливих негативних наслідків неналежного виконання зобов`язань взятих на себе боржником, а тому за наявності рішення про звернення стягнення на пердмет іпотеки не буде вважатися подвійним стягненням задоволення вимог кредитора про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням у непогашеній частині.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Верховний суд України 16.11.2016 у справі за № 6-2469цс16 зробив правовий висновок посилаючись на практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, суд вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (тут і надалі за текстом - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст.ст. 12, 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Вочевидь, Банк не міг не знати про порушення свого права на отримання від відповідача заборгованості за кредитним договором від самого початку прострочення обовязкових платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку, в силу ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати у зазначеній цивільній справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду в сумі 7 165,26 грн. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12,81, 259-265 ЦПК УКраїни, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові АТ КБ" ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - відмовити.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2020 року. Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: