ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6322/20 Справа № 179/186/20 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
УХВАЛА

29 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2020 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини та на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини без письмової згоди батька, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року позивач звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини та на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини без письмової згоди батька Позовна заява мотивована тим, що з 14 лютого 2009 року по 24 червня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10 жовтня 2015 року Бабушкінським відділом ДРАЦС Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровський області було зареєстровано шлюб між позивачем та ОСОБА_3 . Після одруження позивач взяла прізвище - ОСОБА_1 .

Разом із чоловіком, їхньою спільною дитиною та її сином від першого шлюбу проживають за адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою зареєстроване місце проживання чоловіка та їхньої спільної дитини.

Маючи намір зареєструвати своє місце проживання та місце проживання сина - ОСОБА_3 за вищевказаною адресою, 07 червня 2019 року позивач звернулась до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб із заявою про реєстрацію проживання малолітньої дитини. На той момент, позивач та її син ОСОБА_3 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак у реєстрації місця проживання було відмовлено із посиланням на Правила, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 207 та відповідно до п. 18 підпункту 6, а також згідно п. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України.

08 листопада 2019 року місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

12 листопада 2019 року за допомогою поштового зв`язку, позивач направила лист відповідачеві з проханням надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання та реєстрацію місця проживання сина за місцем реєстрації матері в квартирі АДРЕСА_1 , однак відповідь так і не отримана, дозвіл відповідачем не наданий.

На сьогоднішній день син - ОСОБА_3 проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , а його місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , яка не є адресою реєстрації місця проживання ані матері, ані батька дитини.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно, з власних міркувань не надає дозволу на зняття з реєстрації та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини за адресою о проживання матері, тому позивач вимушена звернутись до суду із вимогою про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання дитини та реєстрацію її місця проживання без згоди батька.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Судове рішення є незаконним, необґрунтованим й таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Статтею 27 Конвенції «Про права дитини» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 18 даної Конвенції, повинен бути забезпечений принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45).

Відповідно до статті 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні «Хабровські проти України» від 17.01.2016 року Суд зазначив, що важливою метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільних дій з боку державних органів. Крім того, існують позитивні обов`язки, властиві ефективному "дотриманню" права на повагу до сімейного життя. В обох контекстах треба зважати на справедливий баланс, який слід зберігати між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому; та в обох контекстах держава користується певною свободою розсуду.

Згідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Згідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи наведене, для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, перевірки доводів апеляційної скарги та сторін, вирішення питання щодо зміни реєстрації малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та у відповідності до вимог ч. 4,5 ст. 19 СК України, колегія суддів вважає за потрібне зобов`язати Управління-службу у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради з`ясувати думку саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , щодо надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання та на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та надати письмовий висновок щодо розв`язання спору з урахуванням думки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , щодо надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання та на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Керуючись ст. 84, 259, 260 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Зобов`язати Управління-службу у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради:

- з`ясувати думку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , щодо надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання та на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- надати письмовий висновок щодо розв`язання спору з урахуванням думки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , щодо надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання та на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

До 19 листопада 2020 року витребувані докази надати Дніпровському апеляційному суду (м. Дніпро, вул. Харківська, 13) з посиланням на цивільну справу провадження № 22-ц/803/6322/20.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко