Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5971/20
Провадження № 2/711/2130/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді: Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказує, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року у справі №580/829/20 визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо не здійснення повідомлення ОСОБА_1 протягом трьох календарних днів з дня прийняття рішення про непризначення житлової субсидії, а саме з 03.01.2020 року.

Також вказує, що протиправними діями Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення його прав з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень викликало в нього негативні емоції, внаслідок було погане самопочуття, пригнічений стан.

Відповідач, як особисто так, і структурний підрозділ виконавчого комітету Черкаської міської ради вже неодноразово порушували його (позивача) права пов`язані з наданням субсидії, що підтверджується судовими рішеннями у справах: №2340/3745/18, №580/1122/19, №580/1686/19, №580/3153/19, що істотно підвищувало кожен раз моральні страждання через невиконання відповідачами ст. 19 Конституції України та потребувало постійного захисту його прав в судах та витрачення на це часу.

Невчасне повідомлення його (позивача) про відмову у призначенні субсидії створювало безпідставні очікування, що відповідач виконає свій обов`язок щодо реалізації права на соціальний захист, що зазначено в преамбулі Конституції України та передбачено ст. 1, 3 та ст. 46 Конституції України. Проте, отримання повідомлення із запізненням викликало у нього розчарування та зневіру в державному інституті покликаному здійснювати соціальне забезпечення громадян, який в силу ст. 19 Конституції України мав діяти в межах повноважень та виключно на підставі закону.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Вказує що тривала боротьба на захист його прав виснажує його, викликає в нього психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення суду, викликає розчарування в діяльності, як державних органів, так і органів місцевого самоврядування, які опікуються соціальною сферою, що створює додаткове психічне напруження, викликане дискримінацією під час розгляду його заяв порівняно із заявами інших громадян, які належно вирішувалися.

Оскільки відповідач не виконав рішення суду та не повідомив йому протягом трьох календарних днів з дня прийняття рішення про непризначення житлової субсидії, а саме з 03.01.2020 року, та враховуючи що з дня порушення його прав пройшло вісім місяців, то завдану йому моральну шкоду він оцінює в 37784 грн., виходячи із розрахунку: 4723 грн. /мінімальна заробітна плата для працездатних осіб на момент звернення до суду - у серпні 2020 року/ х 8 місяців = 37784 грн.

А тому, просить стягнути із Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на його користь моральну шкоду в розмірі 37784 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.09.2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.

21.09.2020 року директором Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради Гудзенком О.І. до суду подано відзив в якому останній просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову. При цьому, просить врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що шкода підлягає відшкодуванню за наявності складу цивільного правопорушення, складовими елементами якого є: наявність шкоди, неправомірність дій особи, яка заподіює шкоду, безпосередній причинний зв`язок між шкодою та діями, а також вина заподіювана шкоди. При цьому відсутність хоча б одного складового елемента виключає можливість відшкодування шкоди. Вважає, що ОСОБА_1 у своїй позовній заяві не надав достатніх доказів на підтвердження заподіяної йому моральної шкоди та не навів достовірних доказів причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною йому моральною шкодою (у вигляді погіршення стану здоров`я). За таких підстав, просив відмовити ОСОБА_1 в задоволені позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але направив до суду клопотання від 03.10.2020 року (надійшло 05.10.2020 року) про розгляд справи без його участі, в якому він одночасно вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача - Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, за довіреністю Пластун В.В., просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в зв`язку з його безпідставністю та з урахуванням доводів, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву від 21.09.2020 року.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача - Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, за довіреністю Пластун В.В., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості.

Враховуючи роз?яснення п. 3, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій чи бездіяльності, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).

В судовому засіданні встановлено, що 27.01.2020 року ОСОБА_2 звертався до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради та просив повідомити його про розгляд заяви від 19.05.2018 року щодо призначення житлової субсидії.

Листом від 19.02.2020 року №1352-2 ОСОБА_1 було повідомлено, що 26.12.2019 року Комісією виконавчого комітету Черкаської міської ради для розгляду питань щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання населенню пільг та житлових субсидій ухвалено рішення про проведення розрахунку субсидії, на домогосподарство позивача, виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, які фактично в ньому проживають, на 2 особи. Також вказаним листом повідомлено ОСОБА_1 , що розрахований розмір субсидії на домогосподарство позивача з травня 2018 року по вересень 2018 року становить 0,00 грн. та додано копії зазначених витягів з протоколу та повідомлення.

Вважаючи дії відповідача щодо несвоєчасного повідомлення про прийняті ним рішення протиправними, позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради, в особі комісії для розгляду питань щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання населенню пільг та житлових субсидій про визнання дій протиправними.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року (справа №580/829/20) визнано протиправним дії Департаменту соціальної політики черкаської міської ради щодо не здійснення повідомлення ОСОБА_1 протягом трьох календарних днів з дня прийняття рішення про не призначення житлової субсидії, а саме з 03.01.2020 року. Вказане рішення вступило в законну силу 07.08.2020 року (а.с. 14-17).

Згідно частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з зазначених обставин, протиправна бездіяльність відповідача встановлена рішенням суду, а тому вказаний факт не підлягає доказуванню.

Вказана бездіяльність відповідача завдана позивачу моральної шкоди, оскільки викликала в нього хвилювання, переживання, а також необхідність пошуків шляхів для відновлення порушеного права в судовому порядку.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради протиправно не було здійснено повідомлення ОСОБА_1 протягом трьох календарних днів з дня отримання запиту про розгляд його заяви щодо призначення житлової субсидії і така протиправність вставлена рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року.

А тому, враховуючи вищевикладене, обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість його моральних страждань внаслідок порушення його права на отримання публічної інформації, що призвело до необхідності звернення позивача до суду за захистом його прав в судовому порядку, а також із врахуванням засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000 гривень.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 77-84, 141, 259, 263- 265, 268, 270 ЦПК України, ст. 16, 23, 1167 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (, місцезнаходження: бул. Шевченка, 307, м. Черкаси, 18005) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Стягнути з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (, місцезнаходження: бул. Шевченка, 307, м. Черкаси, 18005) на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складений 02.11.2020 року.

Головуючий: В.М. Скляренко