Справа № 495/5535/20
З а о ч н е р і ш е н н я
30 жовтня 2020 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої одноособово - судді Шевчук Ю.В.,
при секретарі - Славич Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася 15.09.2020 року до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням.
Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору дарування від 02 березня 2009 року серії ВМС №056153, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22201574 від 18.03.2009 року. У належному позивачці будинку прописаний, але не проживає більше 10 років її онук - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Домової книги для прописки громадян, мешкаючих в будинку АДРЕСА_1 . Оскільки самостійно знятися з реєстрації відповідач ОСОБА_2 відмовляється, позивачка вимушена звертатись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, однак згідно позовної заяви просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином судовими повістками, які повернуті до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та оголошенням на офіційному сайті суду.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору дарування від 02 березня 2009 року серії ВМС №056153, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22201574 від 18.03.2009 року.
Відповідно до копії Домової книги для прописки громадян, мешкаючих в будинку АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає в належному позивачці будинку.
Однак, відповідно до Акту від 10.09.2020 року, виданого Краснокосянською сільською радою, відповідач ОСОБА_2 , який є онуком позивачки не проживає в будинку АДРЕСА_1 з 23.09.2009 року та ніколи там не проживав. Також факт того, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за вищезазначеною адресою підтверджується показами свідків - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ..
На даний час позивачка ОСОБА_1 бажає повноцінно розпоряджатися своєю власністю, оформити субсидії на сплату комунальних послуг, проте наявність реєстрації відповідача ОСОБА_2 у її будинку, який належить їй на праві приватної власності створює для неї незручності та порушує її право як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їй майном. Комунальні послуги відповідач не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає, його речі у будинку відсутні, він не мешкає в будинку позивачки більше 10 років.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю.
Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК УРСР,стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно зст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку.
В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскільки судом достеменно встановлено, що ОСОБА_2 тривалий час не проживає у спірному будинку, не здійснює оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому, суд враховує матеріальний стан позивачки, яка самостійно несе тягар утримання майна.
Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
У зв`язку з вищевказаним, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, суд, ст.ст.12, 13, 128, 223, 247, 263, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя :