Постанова

Іменем України

28 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 199/11613/13-ц

провадження № 61-22830 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження- державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

заінтересована особа (стягувач) - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2019 року у складі судді Руденка В. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересована особа - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»).

Скарга мотивована тим, що 11 червня 2019 року його представник ознайомився з виконавчим провадженням від 25 червня 2018 року № 56666435, яке відкрито на підставі виконавчого листа від 04 грудня 2015 року № 199/11613/13-ц, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, відповідно до якого з нього на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 93 150,16 доларів США, що еквівалентно 2 441 465,60 грн, а також звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,10 кв. м, житловою площею 21,10 кв. м.

Про вищевказане виконавче провадження йому відомо не було, жодної постанови державного виконавця він не отримував.

З діями державного виконавця щодо відкриття та неінформування боржника про виконавчі дії і самими виконавчими діями він не згоден, оскільки на момент відкриття державним виконавцем виконавчого провадження сплив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання; йому не було направлено постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, унаслідок чого у державного виконавця були відсутні підстави на вчинення виконавчих дій.

Постанова державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 07 серпня 2018 року не відповідає положенням підпункту 2 абзацу З частини п`ятої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», у ній відсутня відповідна інформація, а саме: площа кімнат, матеріали стін, кількість поверхів, інформація про підсобні приміщення та споруди, рік будівництва; огляд квартири проведено без входження експерта (оцінщика) до квартири. Суб`єкт оцінювання не проводив всередині огляд (обстеження) об`єкта оцінки, що є неприпустимим для оцінки нерухомого майна, так як внутрішній стан приміщення прямо впливає на ринкову вартість об`єкта нерухомості.

Зазначав, що відсутні докази на підтвердження того, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ), суб`єкт оцінки, виконав виїзд на місце розташування об`єкта оцінки. У постанові державного виконавця про опис та арешт майна боржника оцінювач не зазначений. Таким чином, неможливо встановити достовірність інформації оцінщика про ринкову вартість предмета іпотеки станом на дату складання звіту, відсутній договір на проведення оціночних робіт.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: винесення державним виконавцем постанови від 25 червня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56666435; державним виконавцем не направлено йому постанову від 07 серпня 2018 року про опис та арешт майна боржника; про визначення вартості майна боржника на підставі звіту № 2111.2/18. Крім того, просив зобов`язати державного виконавця скасувати постанову від 25 червня 2018 року про відкриття виконавчого провадження; постанову від 07 серпня 2018 року про опис та арешт майна боржника по виконавчому провадженню № 56666435, заявку від 24 січня 2019 № 238 на реалізацію державним підприємством «Сетам»вказаної житлової нерухомості.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що державним виконавцем правомірно було прийнято до провадження виконавчий лист і винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Боржником на той час не було виконано рішення суду ні у добровільному, ні у примусовому порядку. Постанова про арешт майна боржника була складена у присутності ОСОБА_1 , тобто останній про порушення свого права при арешті та описі майна боржника дізнався у серпні 2018 року, проте зі скаргою звернувся у червні 2019 року, тобто з пропуском встановленого законодавством строку на оскарження дій державного виконавця. Відповідно до пояснювальної записки ОСОБА_1 постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження він отримав 07 серпня 2018 року та зобов`язався з`являтись до державного виконавця за першою вимогою, а, отже, право боржника на отримання цієї постанови державним виконавцем не порушено.

Ураховуючи викладене, державний виконавець діяв відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», протиправної бездіяльності ним допущено не було.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2019 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено беззадоволення, судове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що заявником належними доказами не підтверджено порушення його прав, державний виконавець вживав заходи примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь банку відповідної кредитної заборгованості, він діяв неупереджено, здійснював заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його скаргу задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 28 січня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 199/11613/13-ц з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

У серпні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року справу за зазначеним позовом призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду, на виконання якого видано виконавчий лист, набрало законної сили 07 липня 2014 року, тобто встановлений законодавством строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 07 липня 2015 року, а виконавчий лист видано 04 грудня 2015 року. 25 червня 2018 року відкрито виконавче провадження, ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськавід 06 квітня 2016 року про поновлення строку пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання була скасована постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року.

Державним виконавцем не було направлено заявнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, чим порушено положення Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 07 серпня 2018 року не відповідає положенням підпункту 2 абзацу З частини п`ятої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», так як експерт не здійснював огляд (обстеження) усередині об`єкта оцінки.

Доводи особи, яка подала відзив

У березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подало відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають. Державним виконавцем не було допущено порушень положень Закону України «Про виконавче провадження» та протиправної бездіяльності, а заявником не доведено порушення його прав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 червня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 199/11613/13, виданого 04 грудня 2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 93 150,16 доларів США, що еквівалентно 2 441 465,60 грн та звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

25 червня 2018 року головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коломойцем К. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56666435 (а.с. 31).

25 червня 2018 року головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коломойцем К. В. постанову про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам, вихідний номер № 12296.

Постановою державного виконавця про опис та арешт майна боржника по виконавчому провадженню № 56666435 від 07 серпня 2018 року описано та арештовано майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,10 кв. м, житловою площею 21,10 кв. м, яка розташована на першому поверсі двоповерхового будинку.

Зазначена постанова була складена державним виконавцем у присутності власника квартири, про що свідчить підпис ОСОБА_1 , заперечень щодо арештованого майна останнім не надано (а.с. 34-36).

09 жовтня 2018 року головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 526/17. Вказану постанову державним виконавцем було направлено сторонам 10 жовтня 2018 року.

Відповідно до висновку про вартість майна від 26 листопада 2018 року, ринкова вартість об`єкту оцінки - квартири АДРЕСА_1 з урахуванням округлення для мети справжньої оцінки станом на 21 листопада 2018 року, складає 360 260 грн.

Державний виконавець з метою примусового виконання виконавчого листа від 04 грудня 2015 року № 199/11613/13 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 звернувся до Дніпропетровської філії державного підприємства «Сетам» із заявкою про реалізацію на електронних торгах вказаної квартири, яка відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 10 квітня 2019 року № 397983 реалізована переможцю торгів.

Постановою головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 17 квітня 2019 року знято арешт з майна боржника, ОСОБА_1 (а.с. 95).

Постановою головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 11 червня 2019 року закінчено виконавче провадження № 56666435 на підставі пункту 15 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 104).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про те, що державним виконавцем правомірно 25 червня 2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а боржником на той час не було виконано рішення суду ні у добровільному, ні у примусовому порядку. Державним виконавцем 25 червня 2018 року було направлено сторонам постанову про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, суди дійшли правильного висновку про те, що відповідно до пояснювальної записки заявник постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження отримав 07 серпня 2018 року та зобов`язався з`являтись до державного виконавця за першою вимогою, а, отже, право боржника на отримання цієї постанови державним виконавцем не порушено.

Верховний Суд погоджується з висновком судів про те, що постанова державного виконавця про арешт майна боржника була складена у присутності ОСОБА_1 , тобто останній про порушення свого права при арешті та описі майна боржника дізнався у серпні 2018 року, проте зі скаргою звернувся у червні 2019 року, тобто з пропуском встановленого частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» строку на оскарження дій державного виконавця, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.

Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли вірного висновку про те, що державний виконавець діяв відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», у межах наданих йому повноважень, протиправної бездіяльності ним допущено не було.

Посилання касаційної скарги на те, що 25 червня 2018 року відкрито виконавче провадження, а ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у справі № 199/11613/13-ц про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання була скасована постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, на увагу не заслуговують, оскільки згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2019 року заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання було задоволено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськавід 27 грудня 2019 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 скасовано у зв`язку з порушенням вимог процесуального законодавства, а саме неповідомлення сторін про розгляд справи і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Тобто на момент вчинення виконавчих дій, у тому числі відкриття виконавчого провадження, 25 червня 2018 року, ухвала суду про поновлення ПАТ КБ «ПриватБанк» строку пред`явлення виконавчого листа до виконання була чинною і державний виконавець діяв відповідно до вимог закону.

У залежності від повторного розгляду справи № 199/11613/13-ц про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання сторони у справі будуть мати право на перегляд судових рішень у цій справі відповідно до вимог ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що державним виконавцем не було направлено заявнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, чим порушено положення Закону України «Про виконавче провадження», є безпідставними, оскільки 25 червня 2018 року ця постанова направлялась державним виконавцем ОСОБА_1.

Посилання касаційної скарги на те, що судові рішення у порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не мотивовані, безпідставні, оскільки судами надано відповідь на всі основні аргументи заявника.

Сталою практикою Європейського суду з прав людини визначено, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець