Справа № 2-9132/10
Провадження № 2-зз/643/60/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 Московський районний суд міста Харкова у складі: головуючого Скотаря А.Ю., за участю секретаря судового засідання Ширіної Я.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через свого представника адвоката Репетун К.В. звернулись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій посилаються на те, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.02.2010 у вказаній вище справі задоволено клопотання ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову і накладений арешт на майно відповідачів у межах суми боргу та застосована заборона виїзду останніх за кордон. Вказана цивільна справа розглянута про суті 14.05.2010, проте заходи забезпечення позову продовжують діяти і на цей час. Враховуючи, що виконавчі провадження відкриті 11.10.2017 та 08.05.2018, тобто не в межах строку, визначеного ч. 7 ст. 158 ЦПК України, норма ч. 8 ст. 158 ЦПК України стосовно дії заходів забезпечення позову до повного виконання судового рішення у даному випадку застосуванню не підлягає, тому просять скасувати заходи забезпечення позову та після набрання ухвалою законної сили направити її компетентним органам для виконання.

Судом встановлено, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.02.2010 у справі № 2-9132/10 заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на майно відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в межах суми боргу 5965,63 доларів США, заборонено останнім виїжджати за кордон до закінчення розгляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.05.2010 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволений і стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за договором № 224483 від 25.04.2008 в розмірі 5965,63 доларів США та судові витрати в рівних частках.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 152 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви про забезпечення позову та розгляду її судом) позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Положеннями статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом та розгляду справи, встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, крім іншого, у такому випадку: якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (пункт 8 частини першої).

Таким чином, на момент прийняття судом рішення про обмеження права виїзду за кордон, такий захід був цілком обґрунтованим та ґрунтувався на вимогах закону.

У чинній редакції ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» п. 8 ч. 1 вказаної статті виключений та обмеження у праві виїзду за кордон має місце у разі ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Оскільки провадження у справі закінчено та судом ухвалено рішення по суті вимог, заходи забезпечення позову у вигляді обмеження виїзду да кордон, застосовані ухвалою суду від 18.02.2010, діяли до розгляду цивільної справи і мають бути скасовані.

Як вбачається з ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч.ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Вказана норма закону введена в дію 15.12.2017, тоді як рішення набрало законної сили у 2010 році.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

З доданих до заяви витягів з автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що на примусовому виконанні у Московському відділі Державної виконавчої служби у м. Харків перебувають виконавчі провадження: № 54893398, де боржником є ОСОБА_2 , стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк», дата відкриття 11.10.2017 та № НОМЕР_1 , де боржником є ОСОБА_3 , стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк», дата відкриття 08.05.2018, проте встановити, що на примусовому виконанні знаходяться саме виконанні листи у справі № 2-9132/10 з вказаної інформації неможливо.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявниками не доведено, що рішення суду у справі № 2-9132/10 виконано, борг погашений та виконавчі листи з примусового виконання рішення відсутні на виконанні в органах державної виконавчої служби або приватних виконавців, тому скасування арешту майна відповідачів на цей час за відсутністю доведення вказаних судом обставин є передчасним.

Керуючись ст.ст. 158, 258-260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Частково скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.02.2010 у справі № 2-9132/10.

Скасувати обмеження у праві виїзду за межі України відносно громадянок України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 .

В частині зняття арешту з майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18.02.2010 у справі № 2-9132/10 залишити без змін.

Копію ухвали після набрання нею законної сили в частині скасування обмеження виїзду за кордон направити для виконання до Державної прикордонної служби України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 15 днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено у день її оголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Ю. Скотар