Справа № 489/6781/19
Провадження №2/489/1135/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
22 вересня 2020 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань - Бодюл А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 152 185, 15 грн.. Мотивуючи свої вимоги тим, що у травні 2014 року він продав відповідачу автомобіль за 13 000,00 дол. США. За їх домовленістю відповідач відразу сплатив йому 3 500 дол. США, а залишок суми мав сплатити на протязі року.
Свої зобов`язання по сплаті боргу відповідач виконав частково, із простроченням, і у вересні 2015 року віддав ще 3 000,00 дол. США.
Зазначає, що 08 листопада 2018 року відповідач склав письмову розписку про те, що готовий сплатити залишок боргу у розмірі 6 500,00 дол. США. В зв`язку з тим, що відповідач не повертає заборгованість, позивачем 23 вересня 2019 року, було направлено відповідачу листа з пропозицією виконати зобов`язання на протязі 30 днів, однак, до теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашено.
Сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
За змістом розписки від 08 листопада 2018 року, ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 6 500,00 доларів США.
Розпискою від 08.11.2018 відповідач засвідчив, що винен позивачу грошові кошти в сумі 6 500,00 доларів США, які зобов`язався повернути (строк повернення коштів не зазначено).
Таким чином, на підтвердження укладення договору позики, представлена розписка від 08.11.2018, в якій визначена сума позики та зобов`язання відповідача повернути грошові кошти.
25 вересня 2019 року ОСОБА_1 направлено на адресу ОСОБА_2 вимогу про повернення коштів протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги. Доказів отримання відповідачем зазначеної вимоги, позивачем не надано.
Позивач зазначає, що до теперішнього часу відповідачем борг не повернуто.
Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Верховний суд України в постанові від 18 вересня 2013 року в справі №6-63цс13 дійшов висновку, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Положеннями статі 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, відповідачем порушено умови договору позики та не виконано зобов`язань в повному обсязі за цим договором.
Згідно із ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
У відповідності з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Враховуючи, що договором позики не встановлено строк повернення позики, однак, у своїй письмовій вимозі до відповідача позивач зазначив, що вимагає повернення позики протягом тридцяти днів, то відповідач був зобов`язаний повернути позику протягом встановленого строку, однак суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув.
За приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Офіційний курс валют станом на 24.12.2019 року становить 1 долар США - 23,2757 грн., що підтверджується скриншотами з офіційного сайту Міністерства Фінансів України.
Судом встановлено, що грошові кошти зазначені в розписці від 08 листопада 2018 року, є боргом, який підлягає поверненню в зв`язку із не виконанням відповідачем зобов`язання щодо укладення з позивачем договорів позики.
Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 6500 доларів США, що еквівалентно на дату подання позову до суду - 24.12.2019 року - 151292 грн. 05 коп.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (99,4%), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1513,07 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 247, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 08 листопада 2018 року в розмірі 151292 (сто п`ятдесят одна тисяча двісті дев`яносто дві) грн. 05 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1513 грн. 07 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева
Повний текст судового рішення складено «19» жовтня 2020 року.