УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

3 листопада 2020 року м. Мукачево Справа № 303/5723/20 2/303/129/20

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи: (1) Макарівська сільська рада Мукачівського району

(2) Мукачівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ)

про встановлення факту родинних відносин та факту проживання із спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що він є внуком померлого ОСОБА_2 та встановлення факту його проживання за адресою: АДРЕСА_1 не менше як п`ять років до моменту смерті із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як на підставу для задоволення заяви посилається на розбіжності в написанні його прізвища та прізвища діда ОСОБА_2 в різних документах, що створює їй перешкоди для встановлення факту родинних зв`язків між ним та дідом з метою прийняття спадщини.

Крім того, вказує на те, що з 2000 року і до моменту смерті ОСОБА_2 він проживав з останнім за адресою: АДРЕСА_1 , вів з ним спільне господарство та доглядав за ним.

Заявник в судове засідання не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги за заявою просить задоволити.

Уповноважені представники заінтересованих осіб у судове засідання також не з`явилися, пояснень по суті спору не надали.

Дослідивши матеріали заяви, суд констатує наступне.

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що він є внуком померлого ОСОБА_2 та встановлення факту його проживання за адресою: АДРЕСА_1 не менше як п`ять років до моменту смерті із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Надаючи правову оцінку доводам ОСОБА_1 , які наведені у поданій суду заяві, слід зазначити, що судочинство здійснюється в порядку наказного, позовного та окремого провадження (частина друга статті 19 Цивільного процесуального кодексу України).

За визначенням, яке міститься в частині першій ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтереси особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорювальних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частини третя та четверта ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України).

Головною відмінністю окремого провадження від інших процесуально правових інститутів захисту порушеного права є відсутність спору про право, адже суд лише засвідчує наявність факту, а не вирішує спірні відносини, оскільки особа, яка має будь-яке право, не може його здійснити через те, що факти, які це право підтверджують, не є очевидними і потребують перевірки та підтвердження відповідними доказами.

Відповідно до частини четвертої ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

В п.п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого справдження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Фактичний аналіз змісту заяви та доданих до неї документів, не дає суду достатніх правових підстав для висновку про безспірність обставин, які просить встановити заявник, оскільки в ній вбачається спір про право, так як факт наявності чи відсутності даних, які просить встановити заявник потребує судового дослідження в порядку позовного провадження, шляхом правової оцінки відповідної доказової бази.

Разом з тим, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Справа про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини буде підвідомча суду в разі дотримання таких умов: заявник є спадкоємцем померлого спадкодавця; у заявника відсутні документи, що підтверджують факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини; нотаріус відмовив спадкоємцю у видачі свідоцтва про право на спадщину.

В даному ж випадку заявником не вірно обрано процесуально правовий спосіб захисту свого права.

Крім того, рішення за результатами судового розгляду справи може вплинути на права та охоронювані законом інтереси інших спадкоємців, факт наявності чи відсутності яких потребує судового дослідження в порядку позовного провадження.

З урахуванням вищенаведеного, заяву слід залишити без розгляду на підставі частини четвертої ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу заявника на приписи частини шостої ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду із зазначеними вимогами в порядку позовного провадження.

3. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость