печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у м. Києві у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів, сплачених в якості гарантійного платежу,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача гарантійну суму, еквівалентну 3 500, 00 доларів США, понесені судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

В обґрунтування позовних вимог вказано, позивач протягом семи місяців винаймала у відповідача квартиру, після виїзду із якої, остання пред`явила низку претензій щодо пошкодження майна у квартирі на загальну суму 64 974, 00 грн (2 499, 00 доларів США) та відмовилася повертати гарантійний платіж у розмірі 2 500, 00 доларів США, у врахування відшкодування матеріальної шкоди, погоджувалася лише повернути 1 000, 00 доларів США. Проте позивач вважає претензії безпідставними, оскільки згідно з п. 3.4 договору гарантійна сума повертається наймачу у повному обсязі протягом 2-х днів після закінчення найму житлового приміщення, а вказані в акті деякі претензії не є збитками, а логічний знос предметів вжитку під час експлуатації, а деякі предмети були не якісні, тому звично також не функціонували, решта вказаних недоліків є надуманими або перебільшеними.

У своєму відзиві відповідач не визнала позовні вимоги частково, погоджуючись повернути частину гарантійного платежу у розмірі 1 000, 00 доларів США. Решту суми у розмірі 2 500, 00 доларів США, відповідач відмовляється повертати, оскільки позивач не попередила попередньо про дострокове розірвання договору, майну у квартирі було завдано збитки, які зафіксовані в акті.

Позивач, заперечуючи доводи відповідача, у відповіді на відзив зазначила, що зобов`язання відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та завданою шкодою, вини особи, яка завдала шкоду.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

19 серпня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

22 серпня 2019 року до суду надійшла відповідь на запит суду, направленого згідно з частиною першою статті 187 ЦПК України, щодо відомостей про адресу зареєстрованого у передбаченому законом місця проживання відповідача.

27 серпня 2019 року ухвалою судді у справі відкрито провадження, для розгляду справи у спрощеному порядку /а. с. 51-52/.

22 січня 2020 року від відповідача до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позов, у якому вимоги не визнано та просила залишити їх без задоволення, стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу.

06 лютого 2020 року представником позивача у судовому засіданні подано відповідь на відзив.

18 серпня 2020 року позивач подала заяву до Відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія суду) про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримує і просить задовольнити у повному обсязі.

19 жовтня 2020 року представником відповідача до Відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія суду) про розгляд справи без участі відповідача та її представника на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

10 листопада 2018 року сторонами укладено договір найму (оренди) квартири, предметом якого є тимчасова здача в оренду до 09 листопада 2019 року на відплатній основі, належного орендодавцю [ ОСОБА_2 ] жилого приміщення у вигляд ізольованої трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , з усіма невід`ємними технічними пристроями та з предметами домашнього вжитку згідно з додатком № 1 до даного договору /а. с. 9-11/.

Також 10 листопада 2018 року сторонами складено акт прийому-передачі жилого приміщення - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , та акт прийому-передачі квартири та майна /а. с. 12-14, 15-16/.

Відповідно до пункту 2.2.2. договору оренди квартир від 10 листопада 2018 року, наймач [ ОСОБА_1 ] зобов`язався забезпечувати схоронність та зміст у належних умовах об`єкта нерухомості на умовах, визначених цим договором, не допускаючи його пошкодження або приведення до непридатного стану.

За пунктом 2.2.4 наймач повинен був перевірити у присутності орендодавця справність майна та зробити відповідні відмітки у додатку № 1 до договору.

Згідно з пунктом 5.1 відповідальність за справний технічний стан об`єкта нерухомості на строк дії договору несе орендодавець, а наймач, відповідно до пункту 5.2, - за правильне та безпечне користування об`єкту нерухомості.

У відповідності до 5.2.1 договору, збиток, нанесений орендодавцю або третім особам внаслідок порушення наймачем умов договору, відшкодовується наймачем самостійно та у повному об`єму.

За пунктом 5.2.2 договору, при погіршенні стану або знищення об`єкта нерухомості по вині наймача, він відшкодовує орендодавцю збитки у розмірі вартості ремонту або відновлення майна.

Пунктом 2.2.6 передбачено обов`язок наймача своєчасно повідомляти орендодавцю про несправності технічних приладів об`єкта нерухомості.

Відповідно до пункту 2.2.10 наймач зобов`язаний відшкодувати шкоду (збитки), нанесені наймачем об`єкту нерухомості або майну у період строку найму, встановленого цим договором.

Пунктом 2.2.18 договору обумовлено, що наймач після закінчення строку дії договору повинен повернути квартиру орендодавцю у тому стані, у якому вона була і при укладенні договору.

Відповідно до положень пункту 3.1 договору, за домовленістю сторін, щомісячна плата за користування об`єктом нерухомості - орендна плата вноситься наймачем у грошовій формі та складає 3 500, 00 доларів США.

Відповідно до пункту 3.3 договору, у момент укладення договору наймач зобов`язується сплатити орендодавцю 6 000, 00 доларів США до 12 листопада 2018 року та 4 500, 00 доларів США до 15 листопада 2018 року.

З договору встановлено, що 13 листопада 2018 року ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 19 листопада 2018 року отримала 6 000, 00 доларів США; 15 листопада 2018 року позивач передала 4 500, 00 доларів США, а 16 листопада 2018 року ОСОБА_2 отримала вказану суму, що становлять собою у рівних частках передоплату за перший, другий місяць та заставну (гарантійну) суму /а. с. 10/.

Наймач зобов`язався виплатити орендодавцю 10 500, 00 доларів США до 20 листопада 2018 року, що становить собою у рівних частках передплату за тертій, четвертий та п`ятий місяці до 09 квітня 2019 року.

Так, 20 листопада 2018 року наймач передав, а орендодавець отримала суму у розмірі 10 500, 00 доларів США.

Відповідно до пункту 3.3.1 договору, з 10 квітня 2019 року оплата оренди квартири наймачем орендодавцю здійснюється щомісячно у розмірі 3 500, 00 доларів США.

Пунктом 3.3.3 договору погоджено, що заставна сума у пункті 3.3 не є оплатою за останній місяць.

У відповідності до пункту 3.4 договору заставна (гарантійна) сума повертається наймачу у повному обсязі не пізніше двох банківських днів з моменту закінчення найму у випадку дотримання наступних умов: збереження всього майна, техніки, меблів та обладнання, а також предметів домашнього вжитку, згідно з додатком № 1 до цього договору; наявність документального підтвердження оплати у повному об`ємі всіх рахунків та платежів, передбачених цим договором; до моменту закінчення цього договору майну або по закінченню шести місяців дії договору, згідно з пунктом 4.2.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що заставна (гарантійна) сума не повертається у наступних випадках: завдано збитків на цю суму об`єкту нерухомості, майну, меблям, техніці; порушено порядок строку розірвання договору, встановленого пунктом 4.2 цього договору або пунктом 4.3; договір найму розірвано за ініціативою наймача раніше ніж шість місяців строку дії цього договору.

За пунктом 3.2.4 договору, у разі, якщо нанесено збитки об`єкту нерухомості, майну, меблям, техніці, орендодавцем із заставної (гарантійної) суми беруться кошти на купівлю нового аналогічного майна, при цьому наймач шляхом внесення додаткових коштів доповнює заставну (гарантійну) суму до суми, встановленої у пункті 3.3. цього договору.

Часом фактичного використання об`єкту нерухомості по цьому договору є підписання сторонами акту прийому-здачі жилого приміщення (додаток № 1 до договору), а часом закінчення фактичного використання об`єкта нерухомості - акту здачі жилого приміщення (додаток № 2 до договору) (пункти 4.1.1 та 4.1.2).

Відповідно до пункту 4.1.3 договору, підписанням відповідних актів підтверджується відсутність взаємних претензій та виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому договору.

Дострокове розірвання цього договору, а також зміна його умов, можливі за ініціативою будь-якою із сторін, з повідомленням про це іншої сторони не раніше ніж за 30 днів до передбаченої дати розірвання (зміни) договору згідно з пунктом 3.5.

Згідно з пунктом 4.3 договору, невиконання наймачем умов пунктів 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.9, 2.2.11, 2.2.12, 2.2.13, 2.2.14, 2.2.15, 2.2.16, 3.1, 3.2 договору, є підставою для його дострокового розірвання за ініціативою наймача, із скороченням строків повідомлення про це наймача за п`ять днів до передбаченої дати розірвання договору без повернення заставної (гарантійної) суми.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що порушення орендодавцем умов пунктів 1.3, 2.1.2, 2.1.3 договору, є підставою для його дострокового розірвання за ініціативою наймача, із скороченням строків повідомлення про це орендодавця за п`ять днів до передбаченої дати розірвання договору.

У відповідності до пункту 6.4 договору, сторони домовилися про те, що всі заяви, повідомлення стосовно цього договору мають бути викладені письмово та вважаються доведеними до відома відповідної сторони, якщо вони відправлені цінним листом або телеграмою за адресою орендодавця: АДРЕСА_2 та за адресою: наймача: АДРЕСА_3 .

Позивач стверджує, що 10 травня 2019 року, передаючи відповідачеві орендну плату за період з 10 травня 2019 року по 09 червня 2019 року, особисто повідомила їй про своє бажання розірвати договір найму (оренди) та звільнити приміщення 09 червня 2019 року.

12 червня 2019 року відповідач, ОСОБА_3 (новий наймач) та ОСОБА_4 (працівник відділу оренди) склали акт огляду жилого приміщення на виконання пунктів 2.2.10, 3.2.4, 3.5, 5.2.1, 5.2.2, 5.4 договору найму (оренди) нерухомого майна від 10 листопада 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , під час якого встановили наявність у приміщенні предметів та визначили їхній стан, згідно переліком.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, за частиною першою статті 629 ЦК України.

У відповідності до положень статті 526 ЦК України, загальні умови виконання зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною другою статті 526 ЦК України, виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Статтею 572 ЦК України встановлено, що у силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частини першої статті 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

За приписами пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Частиною першою статті 599 ЦК України закріплено положення, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, маючи рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно із змістом пункту 3.5 договору, заставна (гарантійна) сума не повертається наймачеві у разі настання хоча б одного з наступних випадків: завдано збитків на цю суму об`єкту нерухомості, майну, меблям, техніці; порушено порядок строку розірвання договору, встановленого пунктом 4.2 цього договору або пунктом 4.3; договір найму розірвано за ініціативою наймача раніше ніж шість місяців строку дії цього договору.

Дострокове розірвання договору оренди від 10 листопада 2018 року, а також зміна його умов, можливі за ініціативою будь-якою із сторін, з повідомленням про це іншої сторони не раніше ніж за 30 днів до передбаченої дати розірвання (зміни) договору згідно з пунктом 3.5.

У відповідності до пункту 6.4 договору від 10 листопада 2018 року, сторони домовилися про те, що всі заяви, повідомлення стосовно цього договору мають бути викладені письмово та вважаються доведеними до відома відповідної сторони, якщо вони відправлені цінним листом або телеграмою за адресою орендодавця: АДРЕСА_2 та за адресою: наймача: АДРЕСА_3 .

Встановлено, що позивачем раніше ніж за 30 днів до передбаченої дати розірвання (зміни) договору не було надіслано письмове повідомлення про намір розірвати договір відповідачу. Незалежно від того, чи відбулася фактична зміна адреси проживання відповідача, у разі відсутності про це письмового інформування позивача, у порядку передбаченому договором, повідомлення про намір дострокового розірвання договору повинно було бути направлено на вказану у ньому контактну адресу відповідної сторони.

Доводи про те, що позивач 10 травня 2020 року особисто повідомила відповідача не мають належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, а також не визнається як дійсна обставина стороною відповідача.

В той же час, суд критично оцінює доводи сторони відповідача, що внаслідок проживання позивача в орендованій квартирі, згідно з укладеним сторонами договором від 10 листопада 2018 року, було пошкоджено майно за переліком акту від 12 червня 2019 року, оскільки суду не надано пояснень щодо того, за яким принципом здійснювалася перевірка та оцінка стану речей у квартирі, відносно яких заявлено претензії до наймача, чи оцінював шкоду уповноважений суб`єкт оціночної діяльності. Також відзив не містить доказів того, що у рахунок пошкодженого майна було придбано аналогічне, оскільки як акт прийому-передачі квартири та майна від 10 листопада 2018 року, акт здачі жилого приміщення від 09 червня 2019 року, так і акт огляду жилого приміщення від 12 червня 2019 року, не містить індивідуальних ознак майна.

Відповідач у своєму відзиві вказала, що сума відшкодування, у рахунок якої залишила заставну (гарантійну) суму, також складається із плати за оренду квартири на 10 днів, протягом яких новий наймач ОСОБА_3 не в`їжджав, оскільки об`єкт нерухомості підлягав відновленню. Зазначаючи такі обставини і посилаючись на укладення договору найму (оренди) 13 червня 2020 року, відповідач не надав відповідних доказів на підтвердження своїх слів.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про часткове задоволення вимог позову, а саме у частині, яка визнана відповідачем у розмірі 1 000, 00 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом національної валюти до долара США, встановленому НБУ на день постановлення рішення суду.

Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 270, 90 грн - пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст. ст. 3, 8, 21, 24, 55, 129, 129-1 Конституції України,

ст. ст. 1-22, 526, 572, 593, 599, 629, 759 Цивільного кодексу України,

ст. ст. 1-18, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 289, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів, сплачених в якості гарантійного платежу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ) суму у розмірі 28 360, 00 грн, що еквівалентно станом на день постановлення рішення, 1 000, 00 доларів США, згідно з курсом, встановленим Національним банком України гривні до долара США, та судовий збір у розмірі 270, 90 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова