Єд. унік. № 243/7374/20
Провадження № 2/243/2339/2020
29 жовтня 2020 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Воронкова Д.В.,
за участю секретаря Нікіфорової В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
25.08.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1 . В будинку зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2 , яка з листопада 2018 року в будинку не проживає, особистих речей в будинку не має. Оскільки відповідач не мешкає у вказаному будинку вже більше двох років, а її реєстрація в квартирі створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, він вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду (а.с.19,21). За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне.
ОСОБА_1 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 3823 від 14.12.2015 року, що також підтверджено Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 192750275 від 12.12.2019 року, (а.с.8-10).
Згідно відповіді, наданої відділом з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.07.2016 року.
Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду від 20.02.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Згідно Акту від 09.07.2020 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Семенівка і Високо-Іванівка», вбачається, що з листопада 2018 року ОСОБА_2 по теперішній час не мешкає у вказаному будинку (а.с.11).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ст. ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
За змістом ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що відповідач понад встановлений строк не мешкає у спірному будинку без поважних причин, а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню та відповідач має бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки його право користування будинком АДРЕСА_1 перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд.
Позивач, відповідно до вимог п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору. На підставі вимог ч.1, 6 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням обсягу задоволених позовних вимог, суд вважає, що з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 346, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду
Донецької області Д.В. Воронков