Провадження № 22-ц/801/2040/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

30 жовтня 2020 рокуСправа № 127/25850/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.,

розглянувши заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Ковальчука О. В.,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького апеляційного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2020 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та поновлено йому строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 13 липня 2020 року, клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволено частково та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення за наслідками її розгляду. Відкрито провадження у справі та надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

30 жовтня 2020 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав дві заяви про відвід судді Ковальчука О. В., які є ідентичними за змістом та мотивовані тим, що ухвалою судді від 29 жовтня 2020 року безпідставно та необґрунтовано відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги та не задоволено в повному обсязі клопотання про звільнення від його сплати, отже наведене дає підстави стверджувати про упереджене і необ`єктивне ставлення судді Ковальчука О. В. до апелянта.

Пославшись на викладене та на сумніви в об`єктивності та неупередженості головуючого судді, апелянт заявив відвід судді Вінницького апеляційного суду Ковальчуку О. В.

Дослідивши доводи заяв та матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість заявленого відводу з наступних підстав.

За приписами ч. ч. 1, 2, 3, 7, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід вирішується невідкладно. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за об`єктивними та суб`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див.рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає у якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають певну важливість, або іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За таких обставин, заявлений відвід судді Ковальчуку О. В. апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки зі змісту заяв про відвід не вбачається в чому саме полягає упередженість, необ`єктивність та власна заінтересованість цього судді, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника та є непогодженням з процесуальним рішенням судді.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 259, 260, 381 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заявлений ОСОБА_1 відвід судді Ковальчуку О. В. визнати необґрунтованим.

Передати питання про відвід на розгляд судді, який не входить до складу колегії, яка розглядає дану справу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко