Справа № 749/704/20
Номер провадження 2/749/272/20
"05" листопада 2020 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді: Кравчук М. В.
за участю секретаря: Михалевич М. В.
позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Сновськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину,-
21.08.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що син, матір`ю якого є відповідач, проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Позивач з відповідачем вирішити питання щодо сплати аліментів в досудовому порядку не змогли, відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку не надає, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою від 25 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 22 вересня 2020 року о 14 годині 00 хвилин.
Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, замінено прізвище відповідача з ОСОБА_5 на ОСОБА_3 , оголошено перерву до 14 години 00 хвилин 15.10.2020 р.
09.10.2020 р. надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи довідки про доходи ОСОБА_1
15.10.2020 р. надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи довідки про доходи ОСОБА_3 та товарних чеків на п`яти аркушах.
15.10.2020 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті у справі № 749/690/20 в якості слідчого судді.
Здійснено виклик учасників процесу на 22.10.2020 р. об 11:00.
22.10.2020 р. надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з початком пологів.
Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відкладено розгляд справи на 05.11.2020 р.
У судовому засіданні позивач та його представник просили позов задовольнити з підстав, викладених у ньому.
У судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечувала, зазначаючи, що є тимчасово непрацездатною через вагітність.
При цьому, відповідач зазначила, що купує для сина необхідні речі на суми, що є більшими від 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Натомість, віддавати кошти готівкою позивачеві відповідач не хоче, оскільки ставить під сумнів добросовісність позивача щодо витрачання їх виключно на потреби дитини.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного.
Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 6).
Розпорядженням Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області № 103 від 16 липня 2019 року залишено малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проживання разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки це відповідає інтересам дитини (а. с. 9).
Розпорядженням Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області № 111 від 20 липня 2020 року надано дозвіл ОСОБА_4 , жительці АДРЕСА_2 , особисто спілкуватися з сином щотижня у п`ятницю з 15 години до 20 години та в суботу з 10 години ранку до 20 години (а. с. 10).
Як вбачається із наданих відповідачем товарних чеків, відповідачем купувалися продукти, дитячий одяг, іграшки, тощо у період серпень довтень 2020 року, що не заперечується позивачем (а. с. 46-50).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
З огляду на вказану норму, законодавцем визначено два способи сплати аліментів тим з батьків, який проживає окремо від дитини: за домовленістю між батьками та за рішенням суду.
На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку за імперативними вимогами чинного законодавства та безвідносно до доходів відповідача у випадку встановлення мінімального розміру.
При цьому, надання відповідачем дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом матері та не звільняє її від обов`язку утримувати дитину, яка проживає з батьком, у випадку недосягнення відповідної домовленості, що повністю узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19.
Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 18 цієї Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Суд звертає увагу, що Сімейний кодекс України встановлює підстави для звільнення від сплати аліментів, які, однак, не мають місця у даному спорі.
Той факт, що відповідач не має доходів для сплати аліментів, не звільняє її від обов`язку забезпечувати належне утримання свого неповнолітнього сина та сплачувати аліменти. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 07.11.2017 р. у справі № 355/511/17, від 15 травня 2018 р. у справі № 234/6207/17.
У той же час, керуючись вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує, що на момент розгляду справи відповідач вагітна, має скрутне матеріальне становище, не займає позицію нейтральності по відношенню до свого сина, який отримує від матері одяг, іграшки та продукти харчування.
Суд також допускає, що у випадку отримання відповідачем доходу, частина якого, що заявлена позивачем, може перевищувати 50 % прожиткового мінімуму, остання при визначенні судом аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) матиме додаткову практичну можливість демонструвати власній дитині турботу у вигляді придбання речей та продуктів харчування самостійно, що, на думку суду, сприятиме гармонійному розвитку дитини у більшій мірі ніж поміщення дитини в середовище, у якому через матеріальне становище відповідача дитина буде позбавлена можливості відчувати, що забезпечення її гармонійного розвитку відбувається не лише з боку батька.
А тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача у державний бюджет підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840, 80 грн.
Керуючись ст. ст. 80, 84, 180, 181, 182, 183,191 СК України, ст. ст. 141, 142, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 275, 279, 352, 354ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позову: 21 серпня 2020 року і до повноліття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 гривень (вісімсот сорок гривень 80 копійок).
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя М. В. Кравчук

(Повний текст рішення складено 05.11.2020 р.)