РІШЕННЯ

іменем України

"20" жовтня 2020 р. Справа № 145/1295/20

Провадження № 2/145/623/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Крикливої М.С.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гніванської міської ради про визнання права власності на самочинно збудований гараж,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що він зареєстрований та постійно проживає в АДРЕСА_1 .

У 2000 році, неподалік від його будинку, по АДРЕСА_2 він побудував гараж на земельній ділянці, яка перебувала на той час в комунальній власності.

Дозвільних документів на будівництво він не отримував. З того часу він користувався даним приміщенням, використовував його за призначенням.

У 2018 році він вирішив юридично оформити право власності на гараж. Звернувся до Гніванської міської ради з заявою про передачу йому у власність земельної ділянки під будівництво гаража.

02.10.2018 року Гніванська міська рада прийняла рішення № 684 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх громадянам безоплатно у приватну власність», яким затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0021 га., кадастровий номер :01:058:0089, та передала її безоплатно в приватну власність йому для будівництва індивідуальних гаражів.

31.10.2018 року його право власності на зазначену вище земельну ділянку він зареєстрував, відповідно до вимог закону, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 245.

В подальшому, він звернувся в КП «ВООБТІ» з метою отримання технічної документації на будівлю гаража. 12.06.2020 року він отримав технічний паспорт, в якому зазначено, що документів на підтвердження права виконання будівельних робіт гаража літ. «А» ним не надано.

В липні цього року з Декларацією про готовність до експлуатації гаража по АДРЕСА_2 він звернувся в Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (департаменту Вінницькій області).

24.07.2020 року декларацію йому повернули, керуючись вимогами п.6 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.19 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМ України від 13.04.2011 року № 461 (далі Порядку), оскільки в п. 11 поданої мною Декларації не зазначено інформації про документ, що дає право на виконання будівельних робіт.

Отже, законодавцем передбачено інший порядок прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об`єкту за умови визнання права власності на нього за рішенням суду.

За таких обставин він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

З іншим позовом з тих самих підстав та з тим самим предметом позову до суду не зверталася.

Заходів забезпечення доказів та позову до звернення з позовною заявою до суду не здійснювалося.

Просить визнати за ним право власності на будівлю гаражу 2000 року забудови, означеного на плані технічного паспорта літ. «А», загальною площею приміщень, підрахованою за формулами розрахунку площ 17,6 кв.м., основною площею - 17,6 кв.м., який розташований по АДРЕСА_2 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:058:0089 в м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив вимоги задовольнити та розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача Гніванської міської ради в судове засідання також не з`явився, подавши до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечує проти задоволення позову на користь позивача та просив провести слухання справи без його участі.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши усі докази надані позивачем, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач бажає оформити право власності на гараж, площею 0,0021 га, кадастровий номер :01:058:0089, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, не може цього зробити, оскільки вказана будівля збудована в самочинному порядку.

Проте, згідно висновків Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій будівлі гаражу по АДРЕСА_2 , будівля гаража є капітальною спорудою, значних дефектів, пошкоджень чи недоліків не має та може експлуатуватись за призначенням в повній мірі.

Будівля гаражу, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :01:058:0089 в АДРЕСА_2 відповідає вимогам державних будівельних норм (ДБН Б.2.2-12/2019 «Планування та забудова територій»), що підтверджується повідомленням від 20.08.2020 року № 128/02-03 начальника відділу житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, енергетики та захисту довкілля Тиврівської РДА, головного архітектора району В.І. Материнської.

Згідно висновку про ринкову вартість майна 14.07.2020 року, ринкова вартість будівлі гаража в АДРЕСА_2 становить 27 596 гривень.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 143924011, за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:058:0089, площею 0,0021 га за адресою: АДРЕСА_2 ). На вказаній земельній ділянці розташований: гараж площею 17,6 кв.м.

Стаття 376 ЦК України передбачає, що право власності на самочинне будівництво може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво, якщо не порушує право інших осіб і надана земельна ділянка під будівництво.

Згідно ст. 331 ЦК України право власності на новостворену річ, яка виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором, або законом, а право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України, суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

На підставі ст.ст. 328, 331, 376, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на самочинно збудований гараж, 2000 року забудови, означеного на плані технічного паспорта літерою "А", загальною площею приміщень, підрахованою за формулами розрахунку площ 17,6 кв.м., основною площею - 17,6 кв.м., який розташований по АДРЕСА_2 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:058:0089 в м.Гнівань Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 20 жовтня 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом тридцяти днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя:Н. О. Кіосак