ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м.Суми

Справа №588/615/20

Номер провадження 22-ц/816/2052/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 29 липня 2020 року, постановлене у складі судді Щербаченко М.В., у приміщенні Тростянецького районного суду Сумської області, повний текст рішення складено 03 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) про розірвання договору оренди землі.

Позов мотивує тим, що є власницею земельної ділянки загальною площею 2,0000 га кадастровий номер :00:001:2088, яка розташована на території Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області. На початку березня 2020 року їй стало відомо, що між нею та відповідачем 15 липня 2017 року нібито укладено договір оренди землі, після чого вона невідкладно звернулася до відповідача із заявою про розірвання вказаного договору, проте листом від 20 березня 2020 року останній повідомив, що згоди на розірвання договору не надає і має намір надалі здійснювати свої права та виконувати обов`язки за укладеним договором до кінця строку його дії.

Позивачка зазначає, що відповідач систематично не виконує обов`язок зі сплати орендної плати, що є підставою для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки.

Посилаючись на вказані обставини, просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 15 липня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , зареєстрований КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Сумської області 08 серпня 2017 року, номер запису про інше речове право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21811414; та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Тростянецький районний суд Сумської області рішенням від 29 липня 2020 року позов ОСОБА_1 залишив без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з вказаним рішенням,просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що на її думку, хибними є висновки суду першої інстанції щодо недоведеності систематичної несплати відповідачем орендної плати, передбаченої спірним договором від 15 липня 2017 року.

Вказує, що жоден із пунктів договору не містить положень, які вказують на визначення орендної плати пропорційно до кількості календарних днів у році, протягом яких відповідач має право використовувати земельну ділянку. Розмір орендної плати визначено у твердій грошовій сумі 6000 грн, яку орендар зобов`язався сплачувати орендодавцю за користування земельною ділянкою протягом року, але не пізніше останнього робочого дня поточного року (п. 11 спірного договору).

Вважає, що судом помилково визнано необгрунтованими доводи в частині неналежності списків на виплату орендної плати, які складалися відповідачем, як доказів виплати орендної плати у зв`язку з невідповідністю їх Положенню про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою НБУ від 29 грудня 2017 року. Надані відповідачем списки та відомості складені з порушенням вимог вказаного Положення, оскільки не містять обов`язкових реквізитів первинного документа. У вказаних документах відсутні дані про дату договору, об`єкт оренди, не зазначений розрахунок орендної плати.

Місцевий суд залишив поза увагою, що на час подачі позову згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 за період з часу укладення договору між сторонами та по четвертий квартал 2019 року відповідач не сплачував податків та не нараховував доходів в якості орендної плати, що також свідчить про невиконання орендарем своїх обов`язків зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою на момент виникнення спору.

На її думку, було повністю доведено факти систематичної несплати відповідачем орендної плати у повному обсязі, зокрема у 2017 та 2018 роках, що свідчить про неналежне виконання відповідачем умов спірного договору та є підставою для його розірвання.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки та її представника адвоката Сумцова Є.С., які підтримали апеляційну скаргу, відповідача та його представника адвоката Мальченка Д.В., які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, яка знаходиться на території Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :00:001:2088 (а. с. 7).

На підставі договору оренди землі від 15 липня 2017 року, підписаного від імені ОСОБА_1 як орендодавця та ФОП ОСОБА_2 як орендаря, державним реєстратором КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Фальченком Ю.Л. 08 серпня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем зареєстроване речове право оренди земельної ділянки загальною площею 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :00:001:2088 строком на 10 років (а.с.8).

Відповідно до пунктів 9, 11, 12 спірного Договору оренди землі від 15 липня 2017 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій та/або натуральній формі виплат і послуг у розмірі 6000 грн. Орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше останнього робочого дня поточного року. Передача продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (а.с.19-20).

Підстави припинення спірного Договору шляхом його розірвання визначені пунктами 38 та 39 цього договору, які передбачають, розірвання Договору за: 1) взаємною згодою; 2) рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором; 3) внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню; 4) з інших підстав, визначених законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є систематична несплата орендної плати.

12 березня 2020 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про розірвання спірного Договору оренди земельної ділянки за взаємною згодою сторін як такий, що був укладений з порушенням норм чинного законодавства. В даній заяві стверджувала, що на початку березня 2020 року їй стало відомо про договір оренди землі від 15 липня 2017 року, на підставі якого вона нібито передала відповідачу в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:2088. Вказаний договір не відповідає її волевиявленню, адже вона не має намір надавати належну їй земельну ділянку відповідачу у користування, а бажає самостійно обробляти та використовувати за призначенням. Крім того, ОСОБА_1 посилалась на те, що орендну плату у розмірі 6000 грн не отримувала (а.с.9).

Відповідач листом від 20 березня 2020 року повідомив позивачку про те, що не надає згоди на припинення дії договору оренди земельної ділянки шляхом його розірвання та має намір здійснювати свої права та виконувати обов`язки за укладеним договором до кінця строку дії договору (а.с.10).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка систематичної (два і більше випадків) несплати відповідачем орендної плати, передбаченої спірним договором від 15 липня 2017 року, не довела та судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статті 1 вказаного Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в ред., на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Частинами 3, 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За правилами статті 651 ЦК України умовою розірвання договору в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що відповідач мав сплатити річну орендну плату за 2017 рік у повному обсязі 6000 грн.

Вказаний договір оренди землі укладено 15 липня 2017 року, право оренди зареєстровано 08 серпня 2017 року. Положеннями договору оренди визначена річна сума орендної плати, яка вноситься протягом року, але не пізніше останнього робочого дня поточного року.

Приписами ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Відповідач правильно виплатив позивачці орендну плату за 2017 рік пропорційно до календарних днів 2017 року після виникнення у нього права оренди даної земельної ділянки, а доводи скаржника в цій частині не ґрунтуються на нормах закону та умовах договору.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що подані відповідачем копії списків на отримання (видачу) орендної плати за 2017-2019 роки можна віднести до первинної бухгалтерської документації, яка є належним доказом виплати позивачці орендної плати, так як вони містять дані про те, що виплачується саме орендна плата, наведено перелік осіб, які її отримали, зазначена сума та дата видачі, наявні підписи навпроти прізвища позивача, також є дані відповідача, його підпис та печатка.

Доводам ОСОБА_1 про те, що вказані списки не відповідають вимогам Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою НБУ від 29 грудня 2017 року, суд першої інстанції надав належну оцінку та дійшов вірного висновку, що правильність ведення відповідачем операцій з готівкою, у т.ч., складення при виплаті орендної плати відомості на виплату готівки саме за формою згідно з Додатком 1 до вказаного Положення виходить за межі предмета та підстав позову та може бути підставою для застосування до відповідача штрафних санкцій відповідних контролюючим органом, а не підставою для розірвання договору оренди землі.

Дійсно місцевим судом було встановлено, що відповідач не довів виплати у повному обсязі орендної плати за 2018 рік, проте одноразова несплата у повному обсязі орендної плати, передбаченої договором, не є підставою для розірвання договору оренди.

Отже, позивачка не довела належними та допустимими доказами факту систематичної (два і більше випадків) несплати орендної плати за 2017-2018 роки. Відтак підстав для розірвання договору оренди землі від 15 липня 2017 року не вбачається.

Суд першої інстанції належно оцінив надані сторонами докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки Сумський апеляційний суд ухвалою від 11 вересня 2020 року відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення апеляційним судом рішення у справі та у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, з позивачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1261 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. п. 1; 375; 381-382; 389 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 29 липня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1261 гривню 20 копійок судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик