справа № 492/1363/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04 листопада 2020 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,

при секретарі судового засідання - Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м.Арциз Одеської області цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Арцизької міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

встановив:

Заявниця звернулася до суду з зазначеною заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що вона є донькою ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким проживала до дня його смерті. Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 . Заявник звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , але отримати відповідне свідоцтво на зазначене майно не змогла через пропущені строки подання заяви для прийняття спадщини, у зв`язку з чим звернулася до суду з зазначеною заявою.

У судове засідання заявниця не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, заяву підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав та не заперечував проти її задоволення.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, перевіривши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заснована на законі і доведена матеріалами справи.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 26 грудня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області (а.с. 10).

За життя ОСОБА_3 належало майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на будівлю № НОМЕР_2 від 25 лютого 1959 року, виданого на підставі рішення виконкому Арцизької селищної ради депутатів трудящих № 9 від 24 лютого 1959 року (а.с. 9).

З довідки, виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області № 1156 від 03 вересня 2020 року, вбачається, що померлий ОСОБА_3 проживав в зазначеному вище будинку до дня смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_4 (а.с. 25).

Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 62135606 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), № 62135608 (заповіти/спадкові договори), листа № 654/01-16 від 20 жовтня 2020 року, виданих Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , спадкова справа не заводилась (а.с. 41, 42, 43).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 22 грудня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 17).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 за життя фактично прийняла спадщину у вигляді будинку житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформила право власності на зазначене майно у зв`язку зі смертю.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. З огляду на вказані положення до спірних цивільних правовідносин у сфері спадкування підлягають застосуванню норми ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також вказано, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Згідно з ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 постійно проживала зі спадкодавцем до його смерті, а також фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, тим самим, своїми діями фактично прийняла спадщину.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з заповітом від 03 вересня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 2658, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, все те, що буде їй належати на день її смерті заповіла ОСОБА_2 (а.с. 16).

З довідки, виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області № 1157 від 03 вересня 2020 року, вбачається, що померла ОСОБА_4 проживала в зазначеному вище будинку до дня смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ОСОБА_2 , який доводився їй сином (а.с. 26, 18).

Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 62135593 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), № 62135598 (заповіти/спадкові договори), листа № 656/01-16 від 20 жовтня 2020 року, виданих Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , спадкова справа не заводилась (а.с. 44, 45, 46).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, та спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини та не звертався до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк, тому вважається таким, що прийняв спадщину.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 10 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 20).

В свідоцтві про народження ОСОБА_1 , заявниці по справі, виданому відділом записів актів цивільного стану Арцизької районної ради народних депутатів Одеської області серії НОМЕР_5 від 18 липня 1984 року, померлий ОСОБА_2 записаний батьком (а.с. 8).

Як вбачається з копії паспорту громадянина України № НОМЕР_6 , виданого 26 червня 2017 року, ОСОБА_3 , заявниця по справі, на момент смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 5, 7).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області № 1158 від 11 вересня 2020 року, померлий ОСОБА_2 з грудня 2013 року по день своєї смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав спільно з ОСОБА_3 , заявницею по справі, за адресою: АДРЕСА_2 , та вони вели спільне господарство (а.с. 27).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Як вбачається з заяви ОСОБА_3 № 84 від 05 вересня 2020 року, остання звернулася до державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с. 22).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 559/02-14 від 16 вересня 2020 року Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_3., заявниці по справі, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропущений строк подачі заяви на прийняття спадщини (а.с. 24).

Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 62135572 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), № 62135577 (заповіти/спадкові договори) від 20 жовтня 2020 року, листа № 654/01-16 від 20 жовтня 2020 року, виданих Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , заведена спадкова справа, спадкоємцем за законом є ОСОБА_3 , заявниця по справі; свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 38, 39, 40).

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, що викладені в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

За позицією Пленуму Верховного Суду України, яка викладена у п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, та спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Отже, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 на момент своєї смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав без реєстрації спільно зі спадкоємцем ОСОБА_3 , заявницею по справі, за місцем реєстрації останньої за адресою: АДРЕСА_1 , та вони вели спільне господарство.

Зазначений факт підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків.

Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявниці з ОСОБА_2 на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

Приймаючи до уваги, що заявниця позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування іншим шляхом, крім встановлення у судовому порядку факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а в судовому засіданні доведений факт спільного проживання заявниці ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, суд прийшов до висновку про задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

На підставі ст. ст. 29, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 19, 76-81, 89, 211, 247, 258-259, 264-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому наявного рішення суду.

Відповідно до п/п 15.5) п/п 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.