ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7840/20 Справа № 203/4439/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Макарова М.О., Ткаченко І.Ю.

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Бутюгіної Євгенії Сергіївни, ОСОБА_2 , треті особи управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним та скасування рішення, скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування збитків, зобов`язання вчинити дії, ужиті ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2019 року-

ВСТАНОВИЛА:

Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 22 травня 2020 року постановлено ухвалу, згідно якої суд задовольнив заяву ОСОБА_2 , скасував заходи забезпечення позову, ужиті ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 лютого 2019 року, а саме скасував арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 /т.3, а.с.71/.

З цією ухвалою не погодилася ОСОБА_1 і звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволені заяви про скасування заходів забезпечення у даній справі, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону та судом першої інстанції не враховано про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що постановою суду апеляційної інстанції було відмовлено в задоволені позовних вимог та під час прийняття постанови судом не було вирішено питання про вжиті у справі заходи забезпечення позову.

З даним висновком колегія суддів не може погодитись, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Бутюгіної Є.С., ОСОБА_2 , треті особи управління-служба у справах дітей Центральної районної в м. Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним та скасування рішення, скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування збитків, зобов`язання вчинити дії /т. 1 а.с. 4 15, 53, 115, 116, т. 2 а.с. 82 86, 124 137/.

05 лютого 2019 року суд за заявою ОСОБА_1 постановив ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 /т. 1 а.с.а.с. 64, 65/.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року частково задоволено позов. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 /т. 2 а.с.а.с. 178 183, 185/.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2020 року скасувано рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року та ухвалено нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог /т. 3 а.с.а.с. 46 56/.

15 травня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про скасування вжитих заходів забезпечення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 27 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2020 року.

Виходячи з наедених обставин колегія суддів приходить до висновку, що на теперешній час спір між сотронами не вирішено враховуючи перегляд даної справи касаційним судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 9, 10 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Виходячи зі змісту наведених норм колегія суддів приходить до висновку, що скасування заходів забезпечення позову можливе у випадку, якщо потреба у забезпеченні позову з тих чи інших підстав відпадає або зміняться обставини, які зумовили їх застосування.

Аналіз обставин справи свідчить про те, що відповідач має можливість вчинити дії по відчуженню на користь третіх осіб спірної квартири. З урахуванням змісту позовних вимог, у разі задоволення позову ризик вчинення вказаних дій відповідачем, що може реально перешкодити виконанню рішення суду або взагалі зробити його виконання неможливим, триває досі, оскільки даний спір буде розглядадись судом касаційної інстанції.

З метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що забезпечення позову в обраний позивачем спосіб є співмірним із заявленими позовними вимогами та достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду, у випадку задоволення (часткового) позовних вимог, відтак підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів враховує, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки спірне майно, на яке накладено арешт, фактично продовжить перебувати в користуванні відповідача, в той час як обмежується лише відповідна можливість розпорядитися квартирою та вчинити реєстраційні дії зі спірним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії).

Виходячи з наведених норм закону та зі встановлених обставин справи колегія суддів приходить до висновку, що виходячи з того, що спір між сторонами досі вирішується в судовому порядку також на теперішній час існують підстави для забезпечення позову, а тому заява про їх скасування задоволенню не підлягає.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, що мають значення для вирішення справи та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

За таких обставин, ухвалу суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2020 року скасувати.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: М.О. Макаров

І.Ю. Ткаченко