ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1033/20 Номер провадження 22-ц/814/2293/20Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

розглянула в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави в складі судді Парахіної Є.В. від 27 серпня 2020 року, дата складання повного тексту рішення 27 серпня 2020 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 2125 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю, на виховання та утримання якого батько дитини - відповідач по справі добровільно матеріальної допомоги не надає.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 серпня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, починаючи з 02.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Часткове задоволення вимог вмотивовано обґрунтованістю вимог позивача. Разом з тим визначаючи розмір аліментів в сумі 1500 грн., суд взяв до уваги як докази позивача, так і відповідача, який погоджувався на сплату аліментів, проте заперечував їх розмір в заявленій позивачем сумі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмір, який є обґрунтованими та забезпечуватиме потреби дитини.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2019 року, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони не заперечують, що дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Не надання батьком матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. При цьому позивач визначила бажаний розмір аліментів на утримання сина в сумі 2125 грн. щомісячно.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд першої інстанції, на підставі ст.ст. 180, 182, 184 СК України, з урахуванням обґрунтованості та доведеності вказаних вимог, заперечень відповідача, стягнув аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно приписів частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Заявляючи вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 2150 грн. мати дитини ОСОБА_1 не навела доводів та обґрунтувань на користь визначення саме такого розміру аліментів.

Між тим, батько дитини не заперечуючи необхідності стягнення аліментів на користь дружини на утримання дитини, не погоджувався з заявленим позивачем розміром аліментів, вважаючи його завищеним та необґрунтованим.

У своєму відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначив, що з огляду на труднощі з роботою, які виникли в зв`язку з введенням в країні карантину, необхідності здійснювати оплату за орендоване житло, він має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1500 грн.

Згідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років визначений в розмірі 1779 грн., а з 01.07.2020 року - 1859 грн.

Вірно встановивши обставини по справі, суд першої інстанції обґрунтовано визначив аліменти в розмірі 1500 грн., з урахуванням віку дитини та потреб, звернувши увагу на обопільний обов`язок батьків по її утримуванню.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Посилання апелянта на те, що відповідач у своєму відзиві значно занизив рівень свого доходу, неправдиво повідомивши суд про заробітну плату в розмірі 4025 грн., а насправді остання складає близько 9000 грн., колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки таке твердження не підтверджено належними та допустимим доказами по справі.

Так, в ході розгляду позовних вимог, самим позивачем не було надано суду ніяких доказів, які б свідчили про розмір отримуваних відповідачем доходів та його матеріальний стан, позаяк останньою не ініціювалось перед судом питання про витребування таких доказів чи їх забезпечення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними доказами обґрунтованості стягнення аліментів у заявленою нею розмірі - 2150 грн. та можливості відповідача сплачувати вказану суму, а тому підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не має.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2020 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.