ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ України

30 жовтня 2020 року

м. Харків

Справа № 640/9759/18

Провадження № 22-ц/818/4025/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 січня 2019 року, постановлене суддею Нев`ядомським Д.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

УСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_1 , на свою користь додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог заначено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2017 р. змінено розмір аліментів, стягнутих рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року (справа № 640/1770/13-ц) та стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/3 частину з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина дуже часто хворіє на застуди та ОРВІ, лікування потребує значних витрат.

За період з 01.01.2017 року по теперішній час витрати на придбання ліків для дитини та проведення лабораторних досліджень становили: 4834,49 гривень. Також, через хвороби дитина потребує санаторно - курортного лікування. Згідно квитанції від 20.07.2017 року за перебування з донькою в пансіонаті «Автоіскра» в місті Генічеськ позивач сплатила 12280,00 гривень.

Крім того, влітку 2017 року значних коштів потребувала підготовка дитини до школи, купівля шкільного одягу та приладдя для навчання. Витрати на зазначені потреби становили: 12315,90 гривень.

З урахуванням понесених додаткових витрат на дитину та витрат на літнє оздоровлення дитини в 2018 році, вважає , що з відповідача має бути стягнута сума додаткових витрат на дитину в розмірі 25000, гривень за період з 01.01.2017 року по теперішній час, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутись до суду з вищезазначеним позовом.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08 січня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину понесених ОСОБА_2 додаткових витрат на дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 14715,19 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин які мають значення для справи, не в повному обсязі дослідженням доказів та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

Скарга містить посилання на те, що суд не дослідив надані докази ОСОБА_2 та обставини справи належним чином.

Доводи щодо витрат на придбання ліків, їх призначення лікарем, витрати на проведення лабораторних досліджень, проведеного санаторно-курортного лікування не доведені позивачем належними, допустимими і достовірними доказами. А саме, в медичній документації відсутні будь-які данні щодо призначень лікарів в ході лікування, данні щодо лікувального профілю ТОВ «Тавріда ABC» пансіонат «Автоіскра» (до того ж, позивачкою в позовній заяві зазначено, що кошти в цьому пансіонаті вона платила за перебування, а не лікування). З багатьох копій чеків про придбання ліків не можливо встановити ані дату покупки, ані придбаний товар, ані витрачену суму. При цьому з тих копій чеків, в яких можливо визначити дату, лише декілька та не на значні суми співпадають з датами знаходження дитини на лікуванні. Копії документів щодо надані в підтвердження начебто оплати лабораторних досліджень є копіями замовлень на проведення цих досліджень, аніяк не документів, що підтверджують факт оплати.

Крім того, витрати на купівлю шкільного одягу та приладдя для навчання не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України. З багатьох копій чеків про придбання товарі не можливо встановити ані дату покупки, ані придбаний товар, ані витрачену суму. А значна кількість копій документів взагалі не є копіями документів, що підтверджують факт оплати товару.

До суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..

За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з таких підстав.

Частково задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Оскільки відповідні витрати на які посилається ОСОБА_2 вже понесені нею та підтверджуються копією чеків, які містяться в матеріалах справи, то половина витрат відповідно до положень ст. 141 СК України, у розмірі (4834,49 + 12280 + 12315, 90 = 29430, 39 / 2 = 14715,19 підлягає стягненню з відповідача.

Проте з таким висновком погодитись не можна виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2017 р. змінено розмір аліментів, стягнутих рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року (справа № 640/1770/13-ц) та стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/3 частину з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно довідки дитячої поліклініки №23 від 12.06.2017 р. спільна донька сторін ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку в групі часто та довго хворіючи, а також у лікаря гастроентеролога дитячого з приводу функціональних порушень з боку шлунково-кишкового тракту. Протягом 2017 р. дитина 2-рази переносила гостре респіраторне захворювання, в квітні перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня № 30», в травні проконсультована лікарем гастроентерологом. За висновком фахівців лікувального закладу Каміла потребує оздоровлення в умовах санаторіїв пульмонологічного та гастроентерологічного профілів, а також дієтичного харчування.

Відповідно до медичних документів дитина дуже часто хворіє на застуди та ОРВІ.

До матеріалів справи додані копії чеків на придбання ліків.

Проте матеріали справи не містять а ні виписок з історії хвороб, а ні призначень лікарів, які б свідчили про необхідність придбання саме цих ліків для лікування дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Вказане положення стосується особливих обставин, перелік яких, що не вичерпним надається у ст. 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України.

Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

Проте, наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримує один з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Зокрема, позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо.

Доказів на підтвердження посилань, що неповнолітня дочка сторін має постійне регулярне лікування, чим позивач вимушена постійно нести витрати на дитину до суду не надано, а копії чеків надані на підтвердження придбання ліків не дає змоги зробити безперечний висновок про їх призначення саме цій дитині, оскільки жодного призначення лікарем цих препаратів матеріали справи не містять.

Що стосується придбання шкільного одягу та шкільного приладдя, судова колегія звертає увагу, що такі витрати не є додатковими, а є поточними, передбачувані і можуть бути придбані з урахуванням коштів отриманих на утримання дитини.

Надана копія квитанції на придбання путівки до ТОВ «Тавріда АВС» пансіонат «Автоіскра», жодних доказів направлення на лікування до цього закладу дитини або інформації щодо спеціалізації на лікування захворювань якими страждає дитина не містить.

З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання дочки у зазначеному позивачем розмірі, оскільки позивачем неналежно сформовано доказову базу щодо понесення нею саме додаткових витрат на утримання дитини, тобто на розвиток її особливих здібностей, витрат на її спеціальне лікування, враховуючи, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку.

З урахуванням вищевикладеного, аналізуючи наведені норми законів та докази по справі, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини є необґрунтованими, а відтак позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 січня 2019 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 ) ІПН НОМЕР_1 , судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 1057(одна тисяча п`ятдесят сім) 20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повне текст постанови складено 30 жовтня 2020 року.