Постанова

Іменем України

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа №344/20732/18

провадження №61-8745св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2019 року у складі судді Домбровської Г. В. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 травня 2020 року у складі колегії суддів: Горейко М. Д., Василишин Л. В., Максюти І. О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 третя особа - Служба у справах дітей Івано-Франківської міської ради, з позовом, у якому просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити батькові дитини -

ОСОБА_1 , який проживає окремо від неї, перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дочкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до графіку зустрічей, встановленого рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04 жовтня 2018 року № 1066 «Про встановлення порядку участі батькам у вихованні дітей» та зобов`язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що 23 квітня 2015 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час шлюбні відносини фактично припинилися, вони проживають окремо і дитина проживає з відповідачкою.

Позивач указував, що після припинення спільного проживання відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, внаслідок чого він змушений був звернутися до Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради із заявою про встановлення графіку зустрічей із дочкою.

04 жовтня 2018 року виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради прийняв рішення № 1066, яким встановив йому наступний порядок участі у вихованні дитини: вівторок, четвер з 18:00 год. до 20:00 год., неділя з 11:00 год. до 13:00 год.

Оскільки відповідач неодноразово без достатніх підстав не виконувала дане рішення та позбавляла його можливості бачитись з дочкою, позивач просив позов задовольнити.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до визначеного судом графіку зустрічей.

Встановлено ОСОБА_1 наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- щовівторка та щочетверга кожного тижня з 18:00 год. до 20:00 год. у присутності матері дитини ОСОБА_2 за місцем проживання дитини, або за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - за іншим місцем;

- щонеділі кожного тижня з 11:00 год. до 13:00 год.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового зору в розмірі 352,40 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування з малолітньою дитиною, чи обставин, які б свідчили, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвитку дитини, не встановлено, а тому, враховуючи інтереси дитини та її права на спілкування і виховання не тільки з боку матері, а й з боку батька, та права батька на участь у вихованні і спілкуванні з дитиною, позовні вимоги є обґрунтованими.

Суд першої інстанції погодився з висновком органу опіки та піклування, викладеним у рішенні виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04 жовтня 2018 року №1066, вважаючи його таким, що відповідає інтересам дитини.

Разом з тим, враховуючи вік дитини, місцевий суд дійшов висновку про доцільність спілкування позивача з дитиною у вівторок і четвер кожного тижня з 18:00 до 20:00 год. у присутності матері за місцем проживання дитини, або за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - за іншим місцем, оскільки це відповідатиме інтересам трирічної дитини, а також враховуватиме інтереси матері трирічної дитини на піклування про дитину у пізній період доби (вечірній). В частині висновку про спілкування позивача з дитиною в неділю з 11:00 год. до 13:00 год. суд вважав висновок органу опіки та піклування обґрунтованим.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 травня

2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2019 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що врахувавши інтереси дитини та її права на спілкування і виховання не тільки з боку матері, а й з боку батька, та права батька на участь у вихованні і спілкуванні з дитиною, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, викладений у рішенні виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04 жовтня 2018 року № 1066, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог

ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 у відповідності до визначеного графіку зустрічей.

Апеляційний суд вважав правильним висновок місцевого суду про доцільність спілкування позивача з дитиною у вівторок і четвер кожного тижня з 18:00 до 20:00 год. у присутності матері за місцем проживання дитини, або за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - за іншим місцем, враховуючи вік дитини - повних три роки та вечірній період доби.

Апеляційний суд також указав, що рішення суду першої інстанції щодо побачень позивача з дитиною в неділю з 11:00 год. до 13:00 год. не оскаржено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2020 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення у частині встановленого судом порядку участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , скасувати та залишити графік зустрічей, встановлений рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04 жовтня 2018 року № 1066 «Про встановлення порядку участі батькам у вихованні дітей», зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод в зустрічах та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем її реєстрації, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішення спору застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених Верховним Судом, а саме висновку суду касаційної інстанції про те, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Аргументом касаційної скарги також указано те, що апеляційним судом неповно встановлено обставини справи, оскільки заявлене відповідачем клопотання про розгляд справи з обов`язковою участю представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, залишено без реагування. Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради обізнана про ситуацію між колишнім подружжям та могла пояснити шляхи врегулювання спору.

Доводи інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_2 заперечила проти доводів касаційної скарги, зіславшись на відсутність правових підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, так як вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права

Інші учасники справи відзиву щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23 квітня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, від якого у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 .

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виникають непорозуміння щодо порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим позивач звертався до Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради із заявою про встановлення графіку зустрічей із дочкою.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради

від 04 жовтня 2018 року №1066 «Про встановлення порядку участі батькам у вихованні дітей» позивачу встановлено наступний порядок участі у виховані дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : вівторок, четвер з 18:00 год. до 20:00 год., неділя з 11:00 год. до 13:00 год.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У справі, яка переглядається, спір між колишнім подружжям виник щодо участі батька у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 141 СК Українипередбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статей 150, 155 Сімейного кодексу України (далі - СК України), здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК Українипередбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При визначенні систематичних побачень позивача з малолітньою дичкою, судами попередніх інстанцій враховано принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та передусім інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин справи. Судами взято до уваги особу позивача, який позитивно характеризується, матеріально-забезпечений, має постійне місце роботи та належні житлові умови та його відношення до дитини: піклування дитиною та любить її, активно і стабільно проявлення бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Про доцільність спілкування позивача з дитиною у вівторок і четвер кожного тижня з 18:00 до 20:00 год. у присутності матері за місцем проживання дитини, або за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - за іншим місцем, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із конкретних обставин справи: віку дитини - повних три роки, та спілкування та догляду у вечірній період доби.

При визначенні прядку участі батька у вихованні дитини суд у першу чергу, виходив із найкращих інтересів дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у разі зміни обставин, пов`язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, позивач не позбавлений можливості згідно вимог статі 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно статті 159 СК України звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Доводи касаційної скарги наведений висновок суду не спростовують, оскільки присутність матері при зустрічах позивача з дочкою не обмежують права батька та дитини на безперешкодне особисте спілкування та за своєю суттю зводяться до необхідності переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

Посилання в касаційній скарзі на те, що апеляційним судом неповно встановлено обставини справи через те, що заявлене відповідачем клопотання про розгляд справи з обов`язковою участю представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, залишено без реагування, а представник служби не з`явився через запроваджений карантин не заслуговують на увагу.

Так, за змістом частини четвертої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

З матеріалів справи слідує, що Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради приймала участь у розгляді справи, підтримувала висновок про встановлення порядку участі батькові у вихованні дитини.

При вирішення спору, суд урахував думку кожного учасника справи, повно та всебічно встановив фактичні обставини справи на підставі належних та допустимих доказів наданих сторонами.

Посилання в касаційній скарзі на те, що при вирішення спору застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 та у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі

№ 754/15406/18 безпідставні, оскільки містять різні фактичні обставини у порівнянні зі справою, яка переглядається.

Так, визначаючи батьку спосіб участі у вихованні неповнолітніх дітей без присутності матері, Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 вказав, що особисті конфліктні відносини між колишнім подружжям порушують інтереси дітей, спричиняють на них негативний вплив. У даній справі вік дітей становить 4 та 7 років.

У свою чергу, у справі, яка переглядається, вік дитини на час розгляду справи судом станови 3 роки. У разі зміни обставин, насамперед віку дитини, позивач не позбавлений права в установленому законом порядку змінити встановлений спосіб участі у вихованні дитини або змінити його на інший, про що зауважували суди попередніх інстанцій.

У постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі

№ 754/15406/18, суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду про те, що всі побачення батька з дитиною здійснювати за згодою дитини.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків судів.

З огляду на вищевикладене доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А. А. Калараш

І. М. Фаловська