КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №824/167/20
провадження № 22-вк/824/171/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі головуючого судді: Олійника В.І., секретар судового засідання Гоін В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 січня 2020 року у справі №41/19 за позовом Товариства з обмеженою діяльністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ТОВ «Споживчий центр» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 січня 2020 року у справі №41/19 за позовом Товариства з обмеженою діяльністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що 14 січня 2020 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків у складі третейського судді Мамченко Ю.В. ухвалив рішення по справі №41/19 за позовом Товариства з обмеженою діяльністю «Споживчий центр»до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою діяльністю «Споживчий центр» заборгованості та пені за кредитним договором №21.08.2016-000000500 від 21.08.2016 року в розмірі 6 839 грн. та 187 грн. 21 коп. витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом.

Вказував, що керуючись принципом свободи договору, встановленим ст.ст.627, 628 ЦК України, в п.1.3 кредитного договору сторони встановили, що кредит надається для використання на будь-які законні цілі. Сторони погодились, що кредит заданим договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору №21.08.2016-000000500 від 21.08.2016 року та п.1.2 Підтвердження заявки до кредитного договору №21.08.2016-000000500 від 16.11.2016 року сторони погодились, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту.

Зазначав, що вищезазначений спір підвідомчий Постійно діючому Третейському суду при Асоціації українських банків, що підтверджується наявністю третейської угоди у формі третейського застереження, що міститься в розділі 10 кредитного договору №21.08.2016-000000500 від 21 серпня 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою діяльністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 сам звернувся до суду з клопотанням про залишення позовної заяви Товариства без розгляду на підставі п.10.1-10.3 кредитного договору №21.08.2016-000000500 від 21.08.2016 року, згідно умов яких спори, що виникають при виконанні договору, підлягають вирішенню в Постійно діючому Третейському суду при Асоціації українських банків, і Богунський районний суд м. Житомира ухвалою від 20 травня 2019 року задовольнив таке клопотання ОСОБА_1 .

Відповідачу було надіслано лист-вимогу про добровільне виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 41/19, що підтверджується паперовою копією опису поштового відправлення № 231 ПАТ «Укрпошта».

Оскільки у вищезазначеному рішенні Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не встановлено строк виконання, воно підлягає негайному виконанню, а станом на 02.10.2020 року рішення не було виконано.

Тому, просив видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 січня 2020 року у справі №41/19 за позовом Товариства з обмеженою діяльністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та вирішити питання розподілу судових витрат.

В судове засідання з'явився представник ТОВ «Споживчий центр», подану заяву підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.485 ЦПК України неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Вивчивши матеріали справи та доводи заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

За змістом ч.1 ст.483 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається апеляційним судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Статтею 486 ЦПК України встановлено підстави для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якими є: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні підстави визначені у ч.6 ст.56 Закону України «Про третейські суди».

Встановлено, що 14 січня 2020 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків у складі третейського судді Мамченко Ю.В. ухвалив рішення по справі №41/19 за позовом Товариства з обмеженою діяльністю «Споживчий центр»до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою діяльністю «Споживчий центр» заборгованості та пені за кредитним договором №21.08.2016-000000500 від 21.08.2016 року в розмірі 6 839 грн. та 187 грн. 21 коп. витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом.

Керуючись принципом свободи договору, встановленим ст.ст.627, 628 ЦК України, в п.1.3 кредитного договору сторони встановили, що кредит надається для використання на будь-які законні цілі. Сторони погодились, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п.1.3 кредитного договору №21.08.2016-000000500 від 21.08.2016 року та п.1.2 Підтвердження заявки до кредитного договору №21.08.2016-000000500 від 16.11.2016 року сторони погодились, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту.

Судом встановлено, що вищезазначений спір підвідомчий Постійно діючому Третейському суду при Асоціації українських банків, що підтверджується наявністю третейської угоди у формі третейського застереження, що міститься в розділі 10 кредитного договору №21.08.2016-000000500 від 21 серпня 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою діяльністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 сам звернувся до суду з клопотанням про залишення позовної заяви Товариства без розгляду на підставі п.10.1-10.3 кредитного договору №21.08.2016-000000500 від 21.08.2016 року, згідно умов яких спори, що виникають при виконанні договору, підлягають вирішенню в Постійно діючому Третейському суду при Асоціації українських банків, і Богунський районний суд м. Житомира ухвалою від 20 травня 2019 року задовольнив таке клопотання ОСОБА_1 .

Встановлено, що відповідачу було надіслано лист-вимогу про добровільне виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №41/19, що підтверджується паперовою копією опису поштового відправлення №231 ПАТ «Укрпошта».

Оскільки у вищезазначеному рішенні Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не встановлено строк виконання, то воно підлягає негайному виконанню, а станом на 02.10.2020 року рішення не було виконано.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про третейські суди» третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають з цивільних та господарських правовідносин.

Згідно зі ст.5 цього Закону юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмету і з тих самих підстав.

Матеріали справи не містять відомостей про наявність обставин, які відповідно до ст.486 ЦПК України слугували б підставою для відмови у видачі заяви.

Інформації про скасування рішення третейського суду не надано; справа підвідомча третейському суду відповідно до закону (правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-1718цс17, постанова від 15 листопада 2017 року); заява подана в межах строків для звернення за видачею виконавчого листа; рішення третейського суду прийнято у спорі, що передбачений третейською угодою, питання, які б виходили за межі третейської угоди не вирішувалися; інформації про визнання третейської угоди недійсною не надано; склад третейського суду відповідав вимогам закону; рішення третейського суду містить передбачені законом способи захисту прав та охоронюваних інтересів; питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі,третейський суд не вирішував.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви про видачу виконавчого листа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.23, 483, 485-487 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 січня 2020 року у справі №41/19 за позовом Товариства з обмеженою діяльністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 січня 2020 року у справі №41/19 за позовом Товариства з обмеженою діяльністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» () судовий збір у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 03 листопада 2020 року.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник