Справа № 331/3534/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., вивчивши матеріли справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Терра Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання кредитного договору припиненим, визнання договору про відступлення права вимоги недійсним та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПАТ «Терра Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. про визнання кредитного договору припиненим, визнання договору про відступлення права вимоги недійсним та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2020 року цивільну справу № 331/3534/20 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Терра Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про захист прав споживачів передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено наступне.

Змістом позовних вимог є визнання припиненим кредитний договір № 49836 від 08.05.2012 року, укладений між позивачем та ПАТ «Терра Банк»; визнання недійсним укладений між відповідачами договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 49836 та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2186 від 24.02.2020 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» коштів у розмірі 48 508 грн. 05 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 року винесеній за результатами розгляду справи № 519/77/18.

Позивачем позов пред`явлено до відповідачів, як сторін спірних правочинів - до ПАТ «Терра Банк» (зазначена адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Покровська, 23-А) та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 77, к. 709), при цьому останнє являється стягувачем за спірним виконавчим написом.

В ухвалі Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2020 року зазначено, що юридичну особу відповідача ПАТ «Терра Банк» припинено 15.05.2019 р. та справу передано на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва, як суду за місцем знаходження приватного виконавця Дорошкевич В.Л.

Частиною 12 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Разом з тим, вирішуючи питання про прийняття цивільної справи до свого провадження суд враховує положення чинного законодавства, виходячи з наступного.

За змістом ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу державного/приватного виконавця, а саме з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника.

За вимогами ч. 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Накладення арешту і вилучення майна (коштів) боржника передбачено ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», якою серед іншого визначено, що про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно положень ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку.

Так, позивачем до позовної заяви додано копію постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27.03.2020 р., винесену в рамках виконавчого провадження № 61433385, та копію супровідного листа від 27.03.2020 р. № 15718, зі змісту яких убачається, що виконавчі дії з примусового виконання виконавчого напису № 2186 виданого 24.02.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд», , заборгованості у розмірі 48 508,05 грн. проводяться приватним виконавцем та території Шевченківського району міста Запоріжжя, зокрема стягнення здійснюється за місцем отримання доходів боржника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Злата Зірка», , за адресою: 69039, м. Запоріжжя (а.с. 13, 14).

За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження ТОВ «Злата Зірка», , - Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул. Криворізька, 24, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Запоріжжя.

У позовній заяві позивач повідомляє адресу свого місця проживання: АДРЕСА_1 , яка є місцем її реєстрації, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_1 , та відноситься до Шевченківського району м. Запоріжжя (а.с. 12).

В свою чергу до матеріалів справи не додано жодних доказів того, що на території Дніпровського району м. Києва проводяться будь які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 61433385 з примусового виконання виконавчого напису № 2186 виданого 24.02.2020 року.

Аналіз норм діючого законодавства дає підстави для висновку, що юридичну адресу (місцезнаходження) приватного виконавця не можна ототожнювати із місцем виконання виконавчого документу, оскільки приватним виконавцем конкретні виконавчі дії стосовно кожного ж боржників вчиняються на території певної адміністративно-територіальної одиниці. Право здійснювати виконання приватним виконавцем виконавчих документів на всій території України за приписами ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» не зумовлює можливість подання позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, до будь якого суду з огляду на можливість приватного виконавця вчиняти виконавчі дії по території України, оскільки це у свою чергу буде суперечити встановленим процесуальним законом правилам підсудності.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

За таких умов відсутні підстави вважати, що місцем виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса є Дніпровський район м. Києва, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів стосовно того, що на території Дніпровського району м. Києва проводяться будь які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 61433385 з примусового виконання виконавчого напису № 2186 виданого 24.02.2020 року, у тому числі доказів працевлаштування, проживання ОСОБА_1 на території Дніпровського району м. Києва або знаходження будь якого майна та/або грошових коштів боржника, у зв`язку з чим мали б проводитися відповідні виконавчі дії за спірним виконавчим написом, згідно положень Закону України «Про виконавче провадження», а отже відсутні підстави для належного визначення підсудності позову Дніпровському районному суду м. Києва.

Також матеріали позовної заяви не містять відомостей про проведення виконавчих дій за вказаною у постанові приватного виконавця адресою проживання боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 ), що дає підстави для висновку передачі справи за належною підсудністю за місцем виконання виконавчого напису, яким є місце отримання доходів боржником ОСОБА_1 , відповідно положень ст. ст. 24, 68 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно пункту 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно положень ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладені обставини та зазначені норми чинного законодавства України встановлено, що справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва, оскільки виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 61433385 на території Дніпровського району м. Києва приватним виконавцем щодо позивача не здійснюються, у зв`язку з чим цивільну справу слід передати для розгляду за місцем проведення виконавчих дій і відповідно місцем виконання виконавчого напису, згідно ч. 12 статті 28 ЦПК України, що відноситься до територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

За наведених обставин, керуючись ст. ст. 19, 27, 28, 31, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу № 331/3534/20 (Провадження № 2/755/6359/20) за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Терра Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання кредитного договору припиненим, визнання договору про відступлення права вимоги недійсним та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передати на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя