Провадження № 2/331/1298/2020
20 жовтня 2020 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :
головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,
за участю : секретаря Постарнак М.М.,
позивача Єрмоленко В.А. ,
третьої особи ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_3 в особі представника - адвоката Єрмоленко Вікторії Анатоліївни до ОСОБА_4 , треті особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області, орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району, про позбавлення батьківських прав,
06.07.2020 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області, про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що в період з 10 листопада 2007 року по 17 листопада 2010 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 . Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина мешкає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Дитині створено належні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку. Відповідач не має ніякого зв`язку із дитиною, не спілкується з нею та не підтримує жодних стосунків. Він не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивача та дитини, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька у вихованні. Вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання батька виконувати відносно своєї дитини батьківських обов`язків, покладених на нього законом, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, не бажання цікавитись життям, станом здоров`я дитини, її духовним та моральним розвитком. Тому позивач вважає, що наявні всі правові підстави для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітнього сина.
Як на правові підстави заявлених вимог позивач посилається на ст. 27 Конвенції про права дитини, статті 150, 157, 164 СК України.
Ухвалою суду від 20 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по зазначеній справі, призначено у справі підготовче судове засідання (а.с. 38-39).
Ухвалою суду від 20 серпня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району. (а.с. 51-52)
Ухвалою суду від 18 вересня 2020 року підготовче провадження по зазначеній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 63-64)
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених по тексту позову. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району в судовому засіданні просила ухвалити рішення по справі з урахуванням прав та інтересів неповнолітньої дитини.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. (а.с. 48, 49, 61, 77)
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин.
Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, вислухавши пояснення представника позивача, та думку представника органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району, приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що 10 листопада 2007 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №05, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 10.11.2007 р., серія НОМЕР_1 . (а.с. 13).
Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 05, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (а.с. 12).
Спільне життя з відповідачем не склалося, заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 17.11.2010 р., шлюб - розірвано, та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частин, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно від усіх видів заробітку ОСОБА_4 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.07.2010 року (а.с. 14)
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17 березня 2020 року, який надано Олександрівським ВДВС м. Запоріжжя, відповідач аліменти не сплачує та має заборгованість станом на 29.02.2020 р. у розмір 157 475,96 гривень (а.с. 16-17).
Згідно довідки сімейного лікаря Чепіжко Н.Р. від 29.05.2020 р., лікуванням дитини опікується мати, батько до сімейного лікаря жодного разу не з`являвся. (а.с. 20)
Згідно з корінцем медичного висновку №361 про дитину-інваліда віком до 18 p. від 15.02.2019 p., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною-інвалідом, а отже потребує додаткової підтримки, догляду, спеціалізованого лікування та харчування, додаткових коштів на утримання (а.с. 21)
Згідно акта обстеження по факту проживання ОСОБА_7 на території с. Мирне Оріхівського району Запорізької області № 897 від 01.06.2020 p., встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 не проживав та не проживає, при спілкуванні з сусідами встановлено, що вони його не знають та ніколи не бачили. (а.с. 22)
Згідно акта матеріально - побутового обстеження № 898 від 01.06.2020 р. встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_5 , батько участі у вихованні та утриманні сина не брав і не бере. (а.с. 23)
Згідно довідки КЗДО «Колобок» від 29.05.2020 р. за весь період відвідування ОСОБА_5 з 2010 по 2014 р.р., комунального закладу дошкільної освіти «Колобок», батько жодного разу до садочку не приходив, участі у вихованні та утриманні сина не брав. (а.с. 24)
Відповідно до довідки КЗ «Нестерянська СР ЗОШ І-ІІІ ступенів» № 41 від 20.05.2020 р. та характеристики ОСОБА_5 з місця навчання, протягом 2018-2020 p.p. до школи сина возить мати, екскурсії сина оплачує мати, батько протягом вказаного періоду до школи не приходив, не цікавився успіхами сина у навчанні, у вихованні та утриманні сина участі не брав. (а.с. 25-26)
Відповідно до довідки КЗ «Мирненська ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. воїна-інтернаціоналіста С.В. Падалки» №27 від 14.05.2020 р. та характеристики ОСОБА_5 з місця навчання, протягом 2014-2018 p.p., батько контакту зі школою не підтримував, із вчителями не спілкувався. Дитину до школи приводила і забирала мати. (а.с. 27-28)
Відповідно до висновку психолога від 09.06.2020 р. образ батька не виявив і не проявив себе під час проведення діагностики. Дитина абстрагується від теми «про батька», так як не має практичного досвіду взаємодії з ним, не проявляє зацікавленості в темі. (а.с. 31)
Статтю 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям, не утримує матеріально.
Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків підтверджуються належними та допустимими доказами.
Згідно рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області № 103 від 20.02.2020 р. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та висновку № 103 від 20.02.2020 р. щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування Оріхівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (29-30)
Судом встановлено, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не досягла вісімнадцяти років; батько не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, в сукупності, суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками.
Частина 7 статті 7 Сімейного кодексу України проголошує, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.
Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В статті 12 цього Закону зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьків батьківських прав, зокрема те, що батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Аналізуючи зазначені норми матеріального права, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судові витрати по справі суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись статтями 12, 13, 259, 263-265, 280 -282 ЦПК України, ч.1 ст.19, ст.ст. 121,150,151,154,155,157,164-166, 188 СК України, ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства», суд
Позов ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_3 ) батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 847, 20 грн. (вісімсот сорок сім гривень 20 копійок).
Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 30 жовтня 2020 року.
Суддя : Н.Г.Скользнєва