Провадження № 2/359/1269/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

«28» жовтня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право а користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

17.12.2019 ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить суд: визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими що втратили право на користування жилим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 ( а.с. 2-4).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , право на який набув в порядку спадкування на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2009 року. На даний час проживає в будинку один. Крім нього в будинку зареєстровані відповідачі: його колишня дружина ОСОБА_4 та повнолітня дочка ОСОБА_5 . Позивач зазначає, що відповідачі були вселені та проживали в будинку як члени його сім`ї. В зв`язку з припиненням сімейних відносин після проведення переговорів по умовам подальшого утримання житла, які передбачали обов`язок відповідачки приймати участь у витратах по сплаті житлово-комунальних послуг, в жовтні 2017 року відповідачі прийняли рішення і добровільно переїхали про живати в квартиру АДРЕСА_2 , де проживали два останні роки. Позивач зазначив, що переїхавши на інше місце проживання, відповідачі до даного часу не знялись з реєстрації постійного місця проживання та погрожують йому в будь-який час повернутися до його будинку. Позивач стверджує, що такими діями відповідачі порушують його право власності на нерухоме майно, а також, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням.

Ухвалою судді від 13 січня 2020 року (а.с.21) відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 07.09.2020 підготовче засідання було закрито, справу призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с.65).

В судовому засіданні представник позивача та відповідач ОСОБА_2 склали та підтримують заяви, відповідно до яких відповідач позов визнала, представник позивача просив залишити понесені судові витрати за позивачем.

Відповідачем ОСОБА_5 також складена та подана заява, відповідно до якої відповідач позов визнає.

Заслухавши учасників справи, дослідивши подані заяви та матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачами позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству.

Відповідно ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлям за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно , виданим Комунальним підприємством «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» 29.10.2009 року на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2009 року (а.с.5,6). Зі змісту вказаного рішення встановлено, що право власності набуто позивачем в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_11 (шлюбне прізвище - ОСОБА_7 ) перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1991 року, який був розірваний рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2016 року. Рішення суду набуло законної сили (а.с.7).

Зі змісту рішення також вбачається, що у шлюбі у колишнього подружжя народилось двоє дітей: син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач та відповідачі зареєстровані в належному позивачу на праві власності будинку, що підтверджується даними Будинкової книги (а.с.8-10)

Згідно з Актом обстеження житлових і матеріально-побутових умов, складеного депутатом Бориспільської міської ради Адамовським в червні 2019 року (а.с.11) зазначено, що за адресою: АДРЕСА_3 , - ОСОБА_14 проживає разом із дочкою з 2017 року.

З наведеного слідує, що відповідачі не проживають в спірному будинку за місцем реєстрації більше одного року. Будь-яких поважних причин, а також доказів, які б ці обставини підтверджували, відповідачами не надано.

Крім того, за змістом поданих заяв відповідачі позов визнали.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до вимог ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також відповідно до змісту ч.2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення та припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. А також, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За змістом ч.1 та 2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання колишніх членів сім`ї позивача такими, що втратили право користування житлом, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачі, які зареєстровані в належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку, тривалий час, понад один рік, без поважних причин не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , повністю визнали позов, втратили право користування вказаним житловим будинком.

Згідно з поданої представником позивача заявою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривні 40 копійок (а.с.1) позивач просить залишити за собою. Інші витрати по справі не значаться.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,50,81,82,89,142,206,223,258,259,263-265,266,273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Прийняти визнання позову відповідачами. Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів