ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1205/20 Номер провадження 22-ц/814/2242/20Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Одринської Т.В., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 серпня 2020 року (ухвалене суддею Алтуховою О.С., повний текст рішення складено суддею 09 вересня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» про зобов`язання провести перерахунок вартості спожитого газу,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» про зобов`язання провести перерахунок вартості спожитого газу, в якій просив зобов`язати відповідача в термін не більше десяти робочих днів, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили, зробити перерахунок вартості спожитого газу згідно фактичних обсягів спожитого природного газу відповідно показів газового лічильника та зняти з облікових документів заборгованість в сумі 470 грн. 46 коп.

В обґрунтування свої вимог вказав, що він є споживачем послуг товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» щодо постачання природного газу. Його особовий рахунок НОМЕР_1 . Станом на січень 2020 року на показник 31055 йому нараховано борг за спожитий газ в сумі 470 грн 46 коп, який працівники TOB «ТД «Лубнигаз» пояснили тим, що він не передавав їм показники спожитого газу з листопада 2018 року, тому вони йому нарахували вартість обсягу спожитого газу на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Вказане підтверджується листом TOB «ТД «Лубнигаз» від 21.02.2020 року № 139. Зазначена заборгованість рахується і станом на квітень 2020 року. Однак, з вказаним позивач не погоджується, оскільки починаючи з січня 2020 року (тобто і за грудень 2019 року) він передає фактичні показники лічильника газу в строк до 5 числа включно місяця, що слідує за розрахунковим. Показники спожитого газу передані ним станом на січень 2020 року відповідають показникам спожитого газу визначеним відповідачем, що підтверджується розрахунком фінансового стану наданого відповідачем в додаток до листа від 21.02.2020 року №139. Проте, відповідач до цього часу рахує за ним заборгованість в зазначеній сумі.

Вказує, що відповідач відповідний перерахунок спожитого газу йому не здійснював, хоча у січні 2020 року повинен був зробити перерахунок (відкорегувати) вартості спожитого газу на основі фактичних даних комерційного обліку переданих ним у січні 2020 року і з якими він погодився. Крім того, визначена відповідачем розрахункова величина спожитого газу за період листопада 2018 року по грудень 2019 року є безпідставною, адже такого об`єму газу за один місяць він ніколи не споживав.Також позивач зазначив, що ціна газу з листопада 2018 року не збільшувалася, а тому ніяких збитків відповідачу не завдано, навіть якщо прийняти до уваги позицію відповідача про те, що він не передавав їм показники спожитого газу з листопада 2018 року. Навпаки ціни зменшувалися, тому відповідач в такому разі повинен йому повернути частину сплачених грошових коштів. Посилається на те, що ніяких договорів приєднання з відповідачем щодо постачання чи розподілу природного газу не укладав. На офіційні веб-сайта Регулятора та Оператора ГРМ він не заходить, оскільки не має навиків користування такими сайтами та взагалі інтернетом. Отже, він не зобов`язаний передавати відповідачу показники лічильника до 5 числа включно.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 серпня 2020 рокув задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» про зобов`язання провести перерахунок вартості спожитого газу - відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 серпня 2020 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим, та таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог в зв`язку з неналежним відповідачем та невірно встановив обставини щодо відсутності заборгованості. Вказує, що заборгованість слід обчислювати не на конкретну дату, а на відповідний показник спожитого газу, з яким він не згоден. Також, посилається на те, що висновок суду щодо укладення ним договору є невірним, оскільки об`єм спожитого газу він сплачує на підставі договору укладеного ще в 2004 році з ПАТ «Лубнигаз», а рахунки йому надсилає ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» (правонаступник ПАТ «Лубнигаз»), а не оператор ГРМ чи інша особа.

Від відповідача ТзОВ «Торговий дім «Лубнигаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній спростовуючи доводи апеляційної скарги та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 серпня 2020 року залишити без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу на об`єкті газоспоживання за місцем реєстрації його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Здійснює оплату за постачання природного газу відповідно до розрахунку (квитанції) на особовий рахунок НОМЕР_1 .

Постачальником природного газу є ТОВ «ТД «Лубнигаз», який відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є юридичною особою, здійснює свою діяльність на підставі Статуту, і його видом діяльності є, зокрема, торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний).

Встановлено, що ОСОБА_1 не надавалася підписана заява-приєднання до умов договору, однак, фактичне споживання природного газу та оплати відповідних рахунків свідчить про його приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За адресою споживача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , відповідно до даних якого, за місцем споживання природного газу щомісяця надходять рахунки з зазначенням обсягу спожитого газу. На підставі вказаних рахунків позивач здійснює оплату, яку в судовому засіданні не заперечував.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про перерахунок вартості спожитого газу ґрунтуються на його незгоді з визначеними обсягами спожитого ним газу.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що належним відповідачем за пред`явленим ним позовом має бути оператор ГРМ - АТ «Лубнигаз», а не постачальник - ТОВ «ТД «Лубнигаз». З цих підстав, суд дійшов висновку, що позивач звернувся з вимогами до неналежного відповідача.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 11, 15 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у Постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

Ефективність як критерій способу захисту цивільного права полягає в тому, що його реалізація призведе до відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Здебільшого такий спосіб прямо визначений спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

За змістом статті 13ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відносини між постачальниками та споживачами природного газу з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2496, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494 та ЗУ «Про ринок природного газу».

Пунктом 13 розділу ІІІ Правил передбачено, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та між опалювальний періоди. Порядок розрахунків та планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні.

Відповідно до основних засад комерційного обліку природного газу в ГРС ч.2 ст.1 розділу 9 Кодексу ГРС порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу. Порядок укладання договору розподілу природного газу визначений розділом VI цього кодексу.

Відповідно до п.1 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Оператором ГРМ є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» (АТ «ЛУБНИГАЗ»).

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності АТ «Лубнигаз» є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи.

Згідно абз.6 п.4 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Таким чином, розподіл природного газу від постачальника споживачам, контроль обсягів споживання природного газу, контрольне зняття показників лічильника та нарахування плати за спожитий газ є компетенцією оператора ГРМ.

Відповідно до вищевказаних положень чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, оператор ГРМ, тобто АТ «Лубнигаз», є відповідальним за облік природного газу у побутових споживачів та визначені ним обсяги природного газу є обов`язковими для постачальника, тобто для ТОВ «ТД «Лубнигаз».

Таким чином, визначення об`ємів та обсягів спожитого побутовими споживачами природного газу не входить до повноважень постачальника ТОВ «ТД «Лубнигаз» та відповідно до приписів Кодексу ГРС належить до компетенції оператора ГРМ АТ «Лубнигаз». У свою чергу, на постачальника ТОВ «ТД «Лубнигаз» покладено обов`язок використання даних оператора ГРМ АТ «Лубнигаз» у взаємовідносинах між споживачем та його постачальником.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ТД «Лубнигаз» в межах своєї компетенції здійснив нарахування за спожитий природний газ споживачу ОСОБА_1 згідно наданих АТ «Лубнигаз» даних про об`єм та обсяг розподіленого споживачу природного газу, які є обов`язковими для постачальника.

Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Про захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що останній заявив вимоги про здійснення перерахунку вартості спожитого природного газу до неналежного відповідача - ТОВ «ТД «Лубнигаз».

З наданих матеріалів справи вбачається, що обсяги споживання природного газу, були визначені оператором ГРМ АТ «Лубнигаз», які використані постачальником ТОВ «ТД «Лубнигаз» при проведенні розрахунків зі споживачем ОСОБА_1 .

Оскільки перерахунок об`ємів та обсягів спожитого природного газу, приведення показників до стандартних умов споживання газу не входить до компетенції ТОВ «ТД «Лубнигаз», а дії ГРМ АТ «Лубнигаз» по їх визначенню, позивачем не оскаржувалися, тому докази неправомірності нарахування останнім заборгованості на обсяги спожитого споживачем газу, що були обліковані АТ «Лубнигаз», відсутні, отже вимоги позивача ОСОБА_1 до ТОВ «ТД «Лубнигаз» були заявлені безпідставно.

Крім того, згідно наданого відповідачем ТОВ «ТД «Лубнигаз» клопотання від 17.06.2020 року вбачається, що станом на 16.06.2020 року заборгованість позивача в розмірі 470,46 грн. відсутня в облікових документів відповідача (а.с.26).

Доводи апелянта про те, що відповідачем під час визначення обсягів спожитого газу та, відповідно плати за нього було допущено помилку або умисне завищення показників, не підлягають перевірці, з огляду на те, що вимоги про здійснення перерахунку об`ємів та обсягів спожитого природного газу заявлено до ТОВ «ТД «Лубнигаз», до компетенції якого такі повноваження не входять.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що ніяких договорів приєднання з відповідачем щодо постачання чи розподілу природного газу він не укладав, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 3 Розділу І Правил постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, та Типовий договір розподілу газу, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, є публічними і регламентують порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року№ 2496, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил.

Згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 серпня 2020 року з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 серпня 2020 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» про зобов`язання провести перерахунок вартості спожитого газу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ Т.В. Одринська _______________В.П. Пікуль