ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8182/20 Справа № 182/7888/19 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 182/7888/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ФОП ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року, яке ухвалено суддею Багровою А.Г. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 01 липня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 09.04.2019 року він звернувся до ФОП ОСОБА_2 із замовленням про надання послуг з чистки текстильних виробів та виробів з хутра в місці надання послуг - АДРЕСА_1 . Між сторонами був складений акт приймання-передачі наступних виробів: куртка, колір чорний, чоловіча - 1 шт.; шуба штучне хутро, жіноча - 1 шт.; куртка жіноча - 1 шт.; куртка, колір сірий, чоловіча - 1 шт. загальна вартість роботи (послуги) складає 3210 грн. Згідно акту приймання-передачі дата видачі виробів 29.04.2019 року.

29.04.2019 року позивач звернувся до відповідача, проте йому, без жодних вмотивованих пояснень, було видано лише три вироби (куртки), що сталось із шубою з елітних матеріалів (штучне хутро), бренд MAX MARA, та коли він зможе її отримати, позивачу не пояснили.

Вартість майна, а саме шуби з елітних матеріалів (штучне хутро), бренд MAX MARA, становить 87000 грн., що підтверджується товарним чеком на придбання №18 від 15.01.2019 року, використання речі має сезонний характер (сезон зима).

У зв`язку з виниклими обставинами позивач 15.05.2019 року письмово звернувся до ФОП ОСОБА_2 з вимогою (претензією) повернути належне йому майно в стані, що відповідає умовам акту приймання-передачі, або сплатити на його користь вартість, згідно наданих документів, протягом 10 календарних днів з дати отримання, вказавши реквізити для сплати.

Виконавець в своїй відповіді від 06.06.2019 року на претензію від 15.05.2009 року повністю визнав свою провину в частині повного пошкодження речі, але запропонував позивачу повернути йому вартість виробу в розмірі 1200 грн., що, на переконання позивача, не відповідає дійсності, а також сплатити на його користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн., при цьому без повернення його речі, при її вартості в 87000 грн.

У відповіді на претензію позивача від 13.09.2019 року відповідач ФОП ОСОБА_2 змінює суму компенсації та вже готовий повернути йому майно та ще вартість сплачених та ненаданих послуг в розмірі 1200 грн. В результаті розгляду такої пропозиції позивач погодився отримати належні йому речі в будь-якому стані з підписанням відповідного акту та з можливістю ведення відео- та фото фіксації процесу передачі, а також погоджувався отримати запропоновані 1200 грн. компенсації вартості сплачених та не наданих послуг і 10000 грн. моральної шкоди за спричинені незручності, щодо вартості пошкодженого майна, з огляду на всі обставини, позивач вважає, що пропозиція виконавця сплатити на його користь вартість шуби в розмірі 1200 грн. при вартості 87000 грн. є безпідставною.

16.10.2019 року, в процесі передачі відповідачем належної позивачу шуби з елітних матеріалів (штучне хутро), бренд MAX MARA, позивачем виявлені багаточисленні пошкодження по всій шубі, які дають дійти висновку про неможливість використання речі за призначенням - в багатьох місцях повністю відсутнє хутро, виїдено колір (зміна з коричневого на зеленуватий), що є наслідком використання хімічної речовини (зафіксовано в двосторонньому акті та на відео фіксації). Отже, як вбачається з матеріалів справи, ввірене відповідачу майно не підлягає відновленню.

Позивач зазначає, що здав речі на підставі акту приймання-передачі, в якому чітко визначена вартість наданих послуг, а не вартість речей, як зазначає виконавець, а ототожнення останнім вартості ввірених на хімчистку речей та вартості послуг є взагалі фактом завідомого введення в оману замовників-споживачів, для зниження вартості їх майна. Керуючись методикою оцінки виконавця одразу ж виникає питання про економічну доцільність передачі речей до хімчистки, якщо при таких обставинах можна придбати цілком нову річ.

Позивач вважає, що окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача йому було завдано й моральної шкоди, оскільки втрачена шуба була придбана з особливої нагоди та має важливе значення для дорогої йому людини, а всі виниклі обставини завдають йому моральних страждань та спричиняють пригнічений стан. Позивач вважає, що відповідач має хоча б компенсувати ті емоційні переживання, які довелось пережити позивачеві і його родині протягом останніх шести місяців, а також оскільки дана річ являється брендовою та виготовлена в обмеженій кількості, а тому придбання такої шуби стає неможливим, він завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 10000 грн.

На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з відповідача 87000 грн. вартості не повернутого майна, 1200 грн. сплачених та не наданих послуг та 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість сплачених та не наданих послуг в розмірі 1200 грн. та 1200 грн в рахунок вартості пошкодженого майна, а всього стягнуто 2400 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що матеріалами справи підтверджено та відповідачем не оспорюється, що під час виконання замовлення з чистки текстильних виробів та виробів з хутра, було пошкоджено шубу з елітних матеріалів (штучне хутро), бренд MAX MARA.

Позивач зауважує на тому, що у відповідності до вимог Правил побутового обслуговування населення, затверджених 16.05.1994 року Постановою Кабінету Міністрів України № 313, квитанція-договір № 003731 від 09.04.2019 року не містить його підпису, отже він не погоджувався з вартістю шуби з елітних матеріалів (штучне хутро), бренд MAX MARA 1200 грн., а ототожнення відповідачем вартості ввірених на хімчистку речей та вартості послуг є фактом введення в оману замовників-споживачів, для зниження вартості їх майна.

Позивач наполягає на тому, що діями відповідача йому спричинено матеріальну шкоду в розмірі 87000 грн., оскільки вартість пошкодженого відповідачем майна, а саме шуби з елітних матеріалів (штучне хутро), бренд MAX MARA, становить 87000 грн., що підтверджується товарним чеком на придбання №18 від 15.01.2019 року, використання речі має сезонний характер (сезон зима).

Також зауважує на тому, що вартість пошкодженого виробу на момент його звернення до хімчистки сторонами визначена не була та є спірною, для підтвердження спірної суми позовних вимог позивач заявляв клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, однак у задоволенні клопотання судом було відмовлено.

При цьому позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню моральна шкода, яка спричинена неправомірними діями відповідача, через які була втрачена шуба, яка була придбана з особливої нагоди та має важливе значення для дорогої йому людини, всі виниклі обставини, пов`язані з діями відповідача, завдають позивачу моральних страждань та спричиняють виникнення пригніченого стану.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на йог думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 09.04.2019 року позивач ОСОБА_3 уклав з ФОП ОСОБА_2 договір на послуги хімічної чистки, що підтверджується квитанцією-договором № 003731 від 09.04.2019 року. Предметом договору була хімічна чистка чотирьох речей, а саме: куртки, колір чорний, чоловічої - 1 шт.; куртки жіночої - 1 шт.; куртки, колір сірий, чоловічої - 1 шт. та шуби з елітних матеріалів (штучне хутро), MAX MARA, колір «коричневий» + пояс (а.с.8,82-85).

Як вбачається із матеріалів справи, перед здаванням шуби з елітних матеріалів (штучне хутро), MAX MARA, колір «коричневий» + пояс до хімчистки, відповідачем у договорі описані встановлені дефекти на вказаному виробі а саме: знос 50%, маркування відсутнє, без гарантії. Замовника попереджено про можливе неповне видалення плям, проявлення прихованих дефектів, без гарантії. Оціночна вартість зі слів клієнта (без підтвердження) 1200 грн. ( а.с.84 позиція 3).

26.04.2019 року позивач забрав три речі - куртку, колір чорний, чоловічу, куртку жіночу та куртку, колір сірий, чоловічу. Шубу з елітних матеріалів (штучне хутро), MAX MARA, колір «коричневий» + пояс не було забрано, оскільки відповідачем замовнику було пояснено та зазначено в квитанції-договорі № 003731 від 09.04.2019 року, що шуба «в роботі» (а.с.5-7).

Предметом даного спору є шуба з елітних матеріалів (штучне хутро), MAX MARA, колір «коричневий» + пояс, яка пошкоджена відповідачем під час виконання замовлення з чистки текстильних виробів та виробів з хутра, що відповідачем не заперечуються.

Звертаючись до суду з позовом про захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди, позивач посилався на те, що діями відповідача, які полягають в пошкодженні належної йому шуби з елітних матеріалів (штучне хутро), MAX MARA, колір «коричневий» + пояс під час виконання замовлення з чистки текстильних виробів та виробів з хутра та не наданнням послуг з хімчістки, йому завдано матеріальну та моральну шкоду.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача на користь позивача вартість сплачених та не наданих послуг в розмірі 1200 грн. та вартість пошкодженого майна в розмірі 1200 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач по справі має забезпечити відшкодування збитків, заподіяних замовнику псуванням із своєї вини шуби з елітних матеріалів (штучне хутро), MAX MARA, колір «коричневий» + пояс, прийнятої від замовника для надання послуг, у розмірах, передбачених угодою № 003731 від 09.04.2019 року та відшкодувати вартість не наданих послуг з чистки виробів з хутра.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закон України «Про захист прав споживачів», договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Відповідно пункту 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

За положеннями статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.25 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1994 року № 313, виконавець зобов`язаний забезпечити зокрема відшкодування збитків, заподіяних замовнику невиконанням або неналежним виконанням умов угоди, а також у разі втрати, псування чи пошкодження із своєї вини речей та матеріалів, прийнятих від замовника для надання послуг, у розмірах, передбачених угодою.

Виконавець не несе відповідальності за недоліки у наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли не з його вини. Претензії до якості виконання замовлення не задовольняються у разі, якщо замовник не підтвердить своїх вимог (п. 29 Правил).

З аналізу вказаних вище норм випливає, що у разі виявлення недоліків у наданих послугах, саме на виконавця покладається тягар доказування, відсутності його вини.

У відповідності до вимог ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що 09.04.2019 року між позивачем та відповідачем було підписано квитанцію-договір№ 003731 від 09.04.2019 року (а.с.5).

Згідно роз`яснень пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», виходячи з правил ст. ст. 153, 154 ЦК України, видача й одержання квитанції (квитанції-замовлення, квитанції-зобов`язання) іншого документа на підтвердження укладення договору про побутове обслуговування свідчить про згоду сторін з усіма його умовами. Отже, ці умови є обов`язковими для сторін і суд повинен виходити з них при вирішенні спору, коли не буде встановлено, що вони не відповідають фактичним даним або суперечать чинному законодавству.

Отже, між позивачем, як споживачем, та відповідачем, як надавачем послуг, виникли зобов`язальні відносини з приводу надання послуг, договір містить всі необхідні істотні умови, процент зношеності визначено відповідно до положень Інструкції щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів, затвердженої Наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення № 20 від 27 серпня 2000 року.

Згідно до п.2.3., 2.4. Інструкції щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів, затвердженої Наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення від 27 серпня 2000 року № 20, під час приймання замовлення приймальник повинен: оглянути кожний виріб у присутності замовника з метою визначення можливості його обробки в умовах підприємства, встановлення ступеня зносу, виявлення дефектів (плям), які неможливо усунути тощо, попередити замовника про можливу усадку виробу і проявлення після обробки прихованих дефектів.

При оформленні замовлення замовник своїм підписом підтверджує згоду щодо вартості виробу, відсотку зносу, виду обробки, наявних дефектів, а також ознайомлення його про можливість проявлення прихованих дефектів та усадки виробу після обробки.

Так, з квитанції-договору № 003731 від 09.04.2019 року, виданої відповідачем вбачається, що позивачем було передано для проведення хімчистки шуба з елітних матеріалів (штучне хутро), MAX MARA, колір «коричневий» + пояс, знос 50 %, маркування відсутнє, без гарантії. Оціночна вартість зі слів клієнта (без підтвердження) 1200 грн. Ціна послуги - 1200 грн (а.с.6).

Відповідно до Акту приймання-передачі від 09.04.2019 року замовник ОСОБА_1 передав відповідачу для здійснення послуги хімічного чищення/прання хутрову шубу штучну вартістю 1200 грн., про що в графі замовник/споживач, позивач поставив свій підпис, отже підтвердив згоду щодо вартості виробу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач по справі має забезпечити позивачу відшкодування збитків, заподіяних псуванням із його вини шуби з елітних матеріалів (штучне хутро), MAX MARA, колір «коричневий» + пояс, прийнятої від замовника для надання послуг, у розмірах, передбачених угодою № 003731 від 09.04.2019 року та Актом приймання-передачі від 09.04.2019 року.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачеві підлягає відшкодування за рахунок відповідача вартість не проведеної належним чином хімічної чистки в сумі 1200 грн.

При цьому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди доводи апеляційної скарги позивача про те, що у відповідності до вимог Правил побутового обслуговування населення, затверджених 16.05.1994 року Постановою Кабінету Міністрів України № 313, квитанція-договір № 003731 від 09.04.2019 року не містить його підпису, отже він не погоджувався з вартістю шуби з елітних матеріалів (штучне хутро), бренд MAX MARA 1200 грн., а ототожнення відповідачем вартості ввірених на хімчистку речей та вартості послуг є фактом введення в оману замовників-споживачів, для зниження вартості їх майна, оскільки, як вбачається з Акту приймання-передачі від 09.04.2019 року, яка, разом з квитанцією-договором № 003731 від 09.04.2019 року, являється підтвердженням укладення договору про побутове обслуговування та свідчить про згоду сторін з усіма його умовами, замовник ОСОБА_1 передав відповідачу для здійснення послуги хімічного чищення/прання хутрову шубу штучну вартістю 1200 грн., про що в графі замовник/споживач, позивач поставив свій підпис, отже підтвердив згоду щодо вартості виробу.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивача про те, що він наполягає на тому, що діями відповідача йому спричинено матеріальну шкоду в розмірі 87000 грн., оскільки вартість пошкодженого відповідачем майна, а саме шуби з елітних матеріалів (штучне хутро), бренд MAX MARA, становить 87000 грн., що підтверджується товарним чеком на придбання №18 від 15.01.2019 року, використання речі має сезонний характер (сезон зима), так як підписом в Акті приймання-передачі від 09.04.2019 року позивач погодився з вартістю хутрової шуби штучної, яка становить 1200 грн.

Колегією судів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що вартість пошкодженого виробу на момент його звернення до хімчистки сторонами визначена не була та є спірною, для підтвердження спірної суми позовних вимог позивач заявляв клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, однак у задоволенні клопотання судом було відмовлено, оскільки висловлюючи незгоду з ухвалою суду першої інстанції про відмову в призначенні судової товарознавчої експертизи, при поданні апеляційної скарги позивачем по справі не заявлено відповідного клопотання про проведення судової товарознавчої експертизи.

Отже, вирішуючи спір в частині задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача вартості сплачених та не наданих послуг в розмірі 1200 грн. та вартості пошкодженого майна в розмірі 1200 грн., суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду в цій частині обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що у спорах про захист прав споживачів діюче законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Пункт 5 частини першої статті 4 Закону «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

За змістом частини другої статті 22 Закону «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У правовій позиції, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц, провадження № 14-714 цс 19, зазначено, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п. 7 зазначеної Постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яку зазнав позивач ОСОБА_1 у зв`язку із псуванням, з вини відповідача, належної йому речі, колегія суддів приймає до уваги тривалість існуючого спору між сторонами, враховує, що позивачу тривалий час доводиться відстоювати свої порушені права, враховує, що пошкоджена шуба була придбана з особливої нагоди та має важливе значення для дорогої позивачеві людини, у зв`язку з чим виниклі обставини завдають позивачу моральних страждань та спричиняють пригнічений стан, та враховує, що відповідач по справі не заперечував проти відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 10000 грн., колегія суддів приходить до висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої позивачу у розмірі 10 000 гривень буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони внаслідок дій неправомірного характеру з боку завдавача шкоди, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із моральними стражданнями позивача.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди з ухваленням в цій частині нового рішення задоволенні вказаних позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року скасувати в частині відмови з задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та постановити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: