Справа № 308/6204/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 жовтня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Ковальчук Олесі Василівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

01.07.2020 представник позивачка ОСОБА_1 адвокат Ковальчук О.В. звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 4000 грн. на місяць, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, в якому народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між подружжям не склалися, в провадженні судку перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. При цьому вказано, що останні дійшли згоди щодо проживання неповнолітнього сина з позивачкою. Представник позивачки зазначає, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей, а тому на утримання їх спільного сина з відповідача підлягають до стягнення аліменти. Позивачка є багатодітною матір`ю й окрім неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на її утриманні перебуває ще двоє дітей, одна з яких є дитиною з інвалідністю.

В судове засідання представник позивачки не з`явилася, подала заяву від 29.10.2020 про розгляд позову у її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом виклику через вебпортал Судова влада України, в судове засідання повторно не з`явився.

На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивачки, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з даних АСДС «Д-3» Ужгородським міськрайонним судом ухвалено рішення від 09.07.2020 (справа №308/1205/20), за яким шлюб, укладений 01 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний запис за №549 розірвано.

В мотивувальній частині такого рішення зазначено, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 іх спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживатиме разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стверджується також наявним в матеріалах справи свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , де батьками значаться позивачка та відповідач.

Факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 стверджується довідкою з відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради.

В матеріалах справи наявні також свідоцтва про народження двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , матір`ю яких вказана позивака. В посвідченні вказаних дітей, виданих Управлінням культури, спорту, сім`ї та молоді Ужгородської міської ради, зазначено, що вказані особи мають право на пільги для дітей з багатодітної сім`ї.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України).

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 2 цієї статті регламентовано, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За відсутності відповідача ОСОБА_2 встановити обставини, передбачені вказаною нормою, суду не видається за можливе. Напротивагу цьому судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є багатодітною матір`ю, й на її утриманні окрім неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває ще двоє неповнолітніх дітей.

У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 липня 2020 року становить 1859 грн., при цьому 50 % від вказаної суми є гарантованим розміром.

Враховуючи вищезазначене, вимога позивачки про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі 4000 грн. щомісячно для утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття підлягає до задоволення.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача. Враховуючи, що позивачка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати такого, то така підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, суд

ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 4000 /чотири тисячі/ гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 /вісімсот сорок/ гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов