Справа № 657/1167/20
28.10.2020 Каланчацький районний суд Херсонської області
в складі головуючого судді Скригун В.В.
за участю секретаря Попової Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Каховська центральна районна лікарня Каховської районної ради" про стягнення заробітної плати,
Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 25.08.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилася. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився. Надіслав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав і наполягав на їх задоволенні.
Представник відповідача КНП "Каховська центральна лікарня Каховської районної ради в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. Причину своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзиву на позов не подав. Оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності, неявка до суду, незалежно від причин, вказує на те, що відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді. В зв`язку із чим, суд розглядає справу на підставі, наявних у справі доказів у його відсутності, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оскільки відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до наказу Каховської лікарні від 05 жовтня 2015 року № 304-к ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Каховською центральною лікарнею, правонаступником якої є Комунальне некомерційне підприємство "Каховська районна лікарня Каховської районної ради".
Наказом Каховської центральної лікарні від 08 червня 2017 року № 90-ка позивачу було надано з 01.07.2017 року по 31.07.2017 року (включно) щорічну відпустку загальною тривалістю 31 календарний день за період роботи з 06.10.2016 року по 05.10.2017 року.
Наказом Каховської центральної лікарні від 31 липня 2017 року 2017 року № 226-к позивача звільнено 31.07.2017 року з роботи та повідомлено листом від 01.08.2017 року № 783 про необхідність погашення заборгованості за невиконану щорічну відпустку у сумі 454,50 грн. Відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру № 625 від 10 серпня 2017 року ОСОБА_1 погашено заборгованість, визначену роботадевцем в листі від 01.08.2017 року № 783.
Наказом Комунального некомерційного підприємства "Каховська районна лікарня Каховської районної ради" від 17 травня 2019 року № 17 травня 2019 року № 312-к "Про поновлення на роботі" на виконання рішення Каланчацького районного суду від 26.03.2019 року скасовано наказ № 226-к від 31.07.2017 року про звільнення лікаря - інтерна зі спеціальністю "стоматологія" поліклініки Каховської ЦРЛ. Поновлено на посаді лікаря - інтерна зі спеціальністю "стоматологія" ОСОБА_1 з 31.07.2017 року.
ОСОБА_1 звернулася до роботодавця після поновлення на роботі з вимогою про надання відпустки за період її перебування у вимушеному прогулі з 31.07.2017 року через незаконне звільнення.
Наказом Комунального некомерційного підприємства "Каховська районна лікарня Каховської районної ради" від 06 червня 2019 року № 102-ка їй було надано з 03.06.2019 року по 05.07.2019 року (включно) щорічну відпустку загальною тривалістю 31 календарних днів за період роботи 06.10.2017 року по 05.10.2018 року та виплачено 10.06.2019 року заробітну плату за перебування у щорічній відпустці тривалістю 31 календарних днів в розмірі 6205,15 грн.
Наказом Комунального некомерційного підприємства "Каховська районна лікарня Каховської районної ради" від 24 липня 2019 року № 414-к "Про припинення трудового договору" її звільнено 30.07.2019 року з роботи. Після звільнення з роботи роботодавець 02.08.2019 року виплатив останній заробітну плату в розмірі 797,13 грн., як компенсацію за невикористані дні відпустки.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно ч.1 ст.74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.
Згідно ч.1 ст.75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.
Згідно ст. 47 КЗпПУ передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Частина перша цієї норми права наголошує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
У разі звільнення працівника йому також виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
За змістом статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
У разі поновлення прцівника судом на роботі він має право використати щорічну основну відпустку за весь час вимушеного прогулу аби при звільненні отримати компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. При цьому її тривалість визначається за період від дати поновлення на роботі.
Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 5 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Оскільки відповідачем не спростовано вказаний розмір заборгованості, суд вважає встановленим, що в день звільнення відповідач не виплатив позивачу належних їй сум у строки, які зазначені у ст.116 КЗпП України.
Згідно з частинами 1, 2 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст.83 КЗпП вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та, що працівник не є особою віком до 18 років. Якщо працівник з незалежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст.238 КЗпП має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Не виключається можливість такого ж вирішення цього питання і при частковій компенсації невикористаної відпустки працівникові, який продовжує роботу. При цьому слід мати на увазі, що тривалість визначеної в робочих днях щорічної відпустки (основної й додаткової), яка не була використана працівником за попередні роки, зберігається такою, якою вона була до набрання чинності Законом "Про відпустки" (до 1 січня 1997 року). Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за не використані дні відпстки в розмірі 5403,02 грн. (відповідно до розрахунку, який наведено у позові та з яким погоджується суд). В даному випадку суд за відсутності доказів зі сторони відповідача щодо виплати нарахованих сум, виходить з пояснень позивача щодо невиплати зазначеної компенсації.
Відповідно до частини 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 1 частини 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Згідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.
Керуючись ст. 10, 14, 28, 81, 212, 213, 215, 247, 280 - 283 ЦПК України, ст. 47, 74, 75, 116, 117 КЗпП України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд,
Позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Каховська центральна районна лікарня Каховської районної ради" про стягнення заробітної плати - задовольнити.
Рішення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду в термін 30 днів з дня оголошення рішення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство "Каховська центральна лікарня Каховської районної ради", адреса: вул. Першотравнева, 34 м. Каховка Херсонської області.

Суддя: Скригун В. В.