ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/5910/19 Головуючий суддя І інстанції Горчакова О. І.
Провадження № 22-ц/818/3818/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах про визнання права власності
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Коваля Анатолія Павловича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2020 року, ухвалене у складі судді Горчакової О.І., по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про припинення права спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ( ОСОБА_4 , третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про припинення права спільної часткової власності.

Позивач просила:

- припинити право власності ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_1 на 35/100 частки квартири АДРЕСА_1 .

- зобов`язати Територіальне Управління Державної судової адміністрації в Харківській області перерахувати кошти з депозитного рахунку № НОМЕР_2 , код банку (МФО) 820172, банк ДКСУ, м. Київ, код (код за ЄДРПОУ) 262812249 на користь ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вартості 35/100 частки квартири АДРЕСА_1 , - в розмірі 156108 грн. 00 коп. ( сто п`ятдесят шість тисяч сто вісім грн. 00 коп.) які були внесені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з квитанції № 15185 від 24.07.2019 року на суму 70 000 грн. 00 коп. та квитанції № 13_32 від 02.04.2020 року на суму - 86108 грн.00 коп.

- визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_3 , право власності на 35/100 частки квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу ОСОБА_5 , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 2-2606 від 22.11.2006 та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою 13.05.2014 за № 3-1047, та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належить 65/100 частини квартири АДРЕСА_1 . ЇЇ сестрі, відповідачу ОСОБА_6 , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 2-2606 від 22.11.2006 та після смерті їх батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також після смерті сина відповідача ОСОБА_9 належить 35/100 частини квартири АДРЕСА_1 .

Померлі батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також син відповідача ОСОБА_9 на час відкриття спадщини проживали разом з відповідачем.

Відповідач ОСОБА_6 , фактично не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , витрат на утримання та збереження свого майна, у тому числі сплати за комунальні послуги та інших платежів не здійснює, що призводить до руйнування та незадовільного стану частини квартири відповідача, накопиченню боргів по податках, зборах, комунальних послуг та інших обов`язкових платежах, що перешкоджає позивачу нормально володіти та користуватися майном.

На неодноразові прохання позивача щодо урегулювання зазначеної ситуації в добровільному порядку результатів не дало.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.01.2020 заочне рішення від 19.09.2019, ухвалене по цивільній справі № 644/5591/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про припинення права спільної часткової власності скасоване. Розгляд справи призначене до загального судового засідання.

Позивач у судове засідання не прибула, представник позивача адвокат Вініцький М.В. позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити, наголосив на тому, що відповідач не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні послуги, фактично мешкає у свого чоловіка; вказав, що ( ОСОБА_11 ) ОСОБА_11 має заборгованість перед податковою, оскільки не сплачує податки як ФОП в результаті чого може бути накладений арешт на все майно, тобто на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідач у судове засідання не прибула, її представник адвокат - Коваль А.П. проти задоволення позову заперечував, вказав про те, що на теперішній час ( ОСОБА_11 ) ОСОБА_11 дійсно проживає у свого чоловіка, свого особистого житла вона не має і спірна квартира є єдиним житлом; вказав про те, що заборгованість перед податковою не впливає на її право користуватися вказаною квартирою.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2020 року задоволено позов ОСОБА_3 .

Припинено право власності ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_1 на 35/100 частки квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Територіальне Управління Державної судової адміністрації в Харківській області перерахувати кошти з депозитного рахунку № НОМЕР_2 , код банку (МФО) 820172, банк ДКСУ, м. Київ, код (код за ЄДРПОУ) 262812249 на користь ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_1 вартості 35/100 частки квартири АДРЕСА_1 , - в розмірі 156108 грн. 00 коп. ( сто п`ятдесят шість тисяч сто вісім грн. 00 коп.) які були внесені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_3 згідно з квитанції № 15185 від 24.07.2019 року на суму 70 000 грн. 00 коп. та квитанції № 13_32 від 02.04.2020 року на суму - 86108 грн.00 коп.

Визнано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_3 , право власності на 35/100 частки квартири АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль А.П. просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до усталеної судової практики питання щодо можливості чи неможливості виділення житла в натурі та спільного користування квартирою співвласниками потребує спеціальних знань та встановлюється висновком судової технічної експертизи. В даному випадку, очевидним є те, що вказаною трикімнатною квартирою з окремими кімнатами сторони можуть спільно користуватись, оскільки, на частку відповідачки припадає 17,22 м.кв. житлової площі та 24,57 м.кв. загальної площі, при встановленій ст. 47 Житлового кодексу нормі житлової площі 13,65 м.кв. на одну особу.

Просить врахувати, що 10.01.2020 відповідачем до справи надано відзив на позов (т.1 а. с. 201) та 27.01.2020 заяву на відзив позивача та щодо зміни прізвища (т.1 а. с. 223) в яких зазначена необґрунтованість позовних вимог та додано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 185), якою підтверджується відсутність у відповідача іншого житла та, що таким припиненням права власності на частку у спільному майні їй буде завдано істотної шкоди.

Послався на те, що суд не зазначив, на підставі яких доказів та підстав він дійшов висновку, що частка відповідача 35/100 трикімнатної квартири з окремими кімнатами, загальною площею 70,2 м.кв., житловою площею 49, 2 м.кв. є незначною та не може бути виділена в натурі та спільне користування нею співвласників є неможливим. Суд не мотивував, на підставі чого він дійшов висновку, що позбавити співвласника єдиного житла не завдає йому істотної шкоди.

Зазначив, що підлягають врахуванню правові висновки, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12. 2018 у справі № 908/1754/17, постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 210/2236/15-ц.

Адвокат Вініцький М.В, який діє в інтересах ОСОБА_5 , надавсуду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить останню залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Вказав, що відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , а живе у свого чоловіка, що підтверджується актом про непроживання за місцем реєстрації від 18.05.2020, підписаного сусідами Відповідачки , витрат на утримання та збереження свого майна, у тому числі сплати за комунальні послуги та інших платежів не здійснює, що призводить до руйнування та незадовільного стану спільного майна (квартири) відповідача та позивача, накопиченню боргів по податках, зборах, комунальних послуг та інших обов`язкових платежах, що перешкоджає позивачу нормально володіти та користуватися майном.

Зазначив, що позивач неодноразово пропонувала відповідачу кошти за її частину спільного майна, або ж навпаки пропонувала відповідачу викупити у неї її частину спільного майна.

Послався на те, що позивач відповідно до закону внесла на депозитний рахунок Територіального Управління Державної судової адміністрації в Харківській області ринкову вартість 35/100 квартири АДРЕСА_1 в сумі 156108,00 грн, яка визначена відповідно до Висновку експертного оціночно-будівельного дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса № 2093 від 18.03.2020, на зазначені кошти Відповідач може придбати собі житло та розпоряджатися на власний розсуд.

Зауважив, що доказів того, що частка відповідача може бути виділена в натурі. відповідачем не надано.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, сторін та їх представників, за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, що не перешкоджає її розгляду відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржене рішення згаданим вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 2-2606 від 22.11.2006 та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 4-ю Харківською міською державною нотаріальною конторою 13.05.2014 за № 3-1047 та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належить 65/100 частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідачу ОСОБА_6 , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 2-2606 від 22.11.2006 та після смерті наших батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також після смерті сина відповідачки ОСОБА_9 належить 35/100 частини квартири АДРЕСА_1 .

Померлі батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також син відповідача ОСОБА_9 на час відкриття спадщини проживали разом з відповідачем.

Відповідач ОСОБА_6 , фактично не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , витрат на утримання та збереження свого майна, у тому числі сплати за комунальні послуги та інших платежів не здійснює, що призводить до руйнування та незадовільного стану частини квартири відповідача, накопиченню боргів по податках, зборах, комунальних послуг та інших обов`язкових платежах, що перешкоджає позивачу нормально володіти та користуватися майном.

Судом було витребувано та досліджено з Четвертої Державної нотаріальної контори належним чином завірені спадкові справи заведені після смерті: ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (справа № 979/2013); ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 (справа № 751/2015).

Відповідно до висновку експертного оціночно-будівельного дослідження № 2093, який виконано експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М,С. Бокаріуса, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на березень 2020 року складає 446022 грн 00 коп., тобто ринкова вартість 35/100 квартири АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_6 складає 156108 грн 00 коп., які внесені позивачем на депозитний рахунок Територіального Управління Державної судової адміністрації в Харківській області.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, а таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам сім`ї, вартість частки внесені позивачем на депозитний рахунок суду, а тому позов підлягає задоволенню із визнанням за позивачем права власності на компенсовану частку.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Аналогічна за змістом норма міститься в статті 321 ЦК України.

Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких, суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: частка є незначною і не може бути виділена у натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_5 в якості підстав для припинення права ОСОБА_11 на частку у праві спільної часткової власності на нерухоме майно вказала, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі.

У зв`язку з пред`явленням позову про припинення права власності, позивач виконала умову щодо попереднього внесення на депозитний рахунок суду компенсації вартості частки у квартирі, що належить відповідачу, перерахувавши 156108 грн на депозитний рахунок суду.

Слід зазначити, що доводи ОСОБА_5 про неможливість виділу в натурі належної ОСОБА_11 35/100 частини спірної трикімнатної квартири є обґрунтованими, однак відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України позивач не надала суду доказів того, що припинення права відповідача на її частку не завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласника та членам сім`ї останньої.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи й не спростовано позивачем, відповідач ОСОБА_11 не має іншого житла, крім спірної частки, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23 жовтня 2019 року.

Встановивши, що відповідач іншого житла, крім спірної квартири не має, а компенсація вартості належної їй на праві власності частки в ній є незначною, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що припинення права власності на частку квартири не завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласника.

Сама по собі наявність однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови встановлення, що припинення права власності відповідача на частку у спільному майні може завдати істотної шкоди її інтересам як співвласника та членам його сім`ї, не може бути підставою для задоволення позову.

При цьому, доводи позивача про наявність у відповідача іншого місця проживання не можуть свідчити про відсутність завдання істотної шкоди інтересам відповідача у випадку припинення її права власності на частку у спірній квартирі з огляду на те, що іншого житла, яке належить відповідачу на праві приватної власності, остання не має.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15-ц, яка підлягає до застосування відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

З огляду на те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів на підставі п.п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення - скасовує та відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_5 .

Депозитний рахунок суду, який відкритий в управлінні державної казначейської служби не є бюджетним рахунком, та є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум. Кошти, які зараховуються на цей рахунок є власністю осіб, що їх внесли та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов.

Оскільки грошові кошти в сумі 156108 грн були внесені ОСОБА_5 та у її інтересах її представником - адвокатом Вініцьким М.В., то в силу презумпції правомірності фактичного володіння майном (ч. 3 ст. 397 ЦК України) вони належать останнім.

На підставі викладеного та враховуючи, що постановою у задоволенні позовних вимог судом позивачу відмовлено, при цьому, в нею було перераховано на депозитний рахунок суду першої інстанції суму в розмірі 156108 грн з метою припинення права власності відповідача на частину спірної квартири, колегія суддів вважає, що сума у розмірі 156108 грн, яка була зарахована на депозитний рахунок суду, підлягає поверненню ОСОБА_5 та Вініцькому М.В .

Перерозподіл судових витрат здійснюється на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2020 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2341 (дві тисячі триста сорок один) гривні 62 копійки.

Зобов`язати Державну казначейську службу України повернути ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) кошти у розмірі 70000 (сімдесят тисяч) гривень, сплачених згідно квитанції № 15185 від 24.07.2019 (Платник: ОСОБА_5 ; Одержувач: ТУ ДСА УКРАЇНИ В ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ; Банк одержувача: ДЕРЖАВНА КАЗНАЧЕЙСЬКА СЛУЖБА УКРАЇНИ, М. КИЇВ; Код банку: 26281249; Призначення платежу: Внесок вартості 35/100 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 ).

Зобов`язати Державну казначейську службу України повернути Вініцькому Миколі Вікторовичу кошти у розмірі 86108 (вісімдесят шість тисяч сто вісім) гривень, сплачених згідно квитанції № 13_32 від 02.04.2020 (Платник: ВІНІЦЬКИЙ МИКОЛА ВІКТОРОВИЧ ; Одержувач: ТУ ДСА УКРАЇНИ В ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ; Банк одержувача: ДЕРЖАВНА КАЗНАЧЕЙСЬКА СЛУЖБА УКРАЇНИ, М. КИЇВ; Код банку: 26281249; Призначення платежу: ВІНІЦЬКИЙ МИКОЛА ВІКТОРОВИЧ ; Оплата внеску (адвокатом) вартості 35/100 частини квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

А.В. Котелевець.