Дата документу 03.11.2020 Справа № 316/373/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/373/20
Провадження №22-ц/807/3047/20
Головуючий в 1-й інстанції - Бульба О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича в особі представника - адвоката Губорєва Кирила Сергійовича, Акціонерного товариства «Кристалбанк»на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 серпня 2020 року, постановлену у м. Енергодар (повний текст ухвали складено 20 серпня 2020 року) у справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, заінтересована особа: стягувач - Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», на дії та рішення приватного виконавця по цивільній справі №2-3205/2010,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області із скаргою, в якій з урахуванням уточнень від 29.07.2020 року просив суд: поновити пропущений строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2019 р. №59595036; визнати незаконною постанову приватного виконавця Сколибог Олександра Сергійовича про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2019 р. ВП №59595036 на підставі виконавчого листа виданого Енергодарським міським судом 11.01.2011 р. по справі №2-3205/2010; зобов`язати приватного виконавця Сколибог Олександра Сергійовича повернути до Енергодарського міського суду виконавчий лист виданий 11.01.2011 р. по справі №2-3205/2010; зобов`язати приватного виконавця Сколибог Олександра Сергійовича: зняти арешт накладений на майно (кошти) боржника в ході виконавчого провадження №59595036, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення у виконавчому провадження №59595036, а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням цього виконавчого провадження.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 серпня 2020 року, скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, заінтересована особа: стягувач - Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», на дії та рішення приватного виконавця по цивільній справі №2-3205/2010 - задоволено частково.

Визнано незаконною постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича про відкриття виконавчого провадження ВП №59595036 від 19.07.2019 р. на підставі виконавчого листа виданого Енергодарським міським судом Запорізької області від 11.01.2011 р. по цивільній справі №2-3205/2010.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича зняти арешт з майна (коштів) боржника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) накладених в рамках виконавчого провадження №59595036 і скасувати інші заходи вжиті приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександром Сергійовичем у виконавчому провадженні №59595036.

Виключити відомості як про боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з Єдиного реєстру боржників.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович в особі представника - адвоката Губорєва Кирила Сергійовича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог скарги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що приватним виконавцем чітко дотримано алгоритм законодавчо визначених дій з приводу виконання рішення суду, а саме після отримання ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у відповідності до вимог ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документу до суду, оскільки вказана постанова не була визнана судом незаконною і не була скасована у приватного виконавця був відсутній обов`язок відновлювати виконавче провадження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Кристалбанк»подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог скарги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що виконавчий документ повернуто у порядку ст.38 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому підстави для відновлення виконавчого провадження відсутні і приватний виконавець обґрунтовано відкрив виконавче провадження у справі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.12.2010 р. по цивільній справі №2-3205/2010, в солідарному порядку, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 2398282,89 грн., що еквівалентно 303587,80 доларам США. та витрати із сплати судового збору у сумі 1700 грн. і оплати ІТЗ розгляду справи 120 грн. на виконання зазначеного рішення суду, Енергодарським міським судом Запорізької області було видано 11.01.2011 р. виконавчий лист, в якому зазначено: рішення набрало законної сили 05.01.2011 р. (а.с.129).

24.04.2017 р. Апеляційним судом Запорізької області по справі №2-3205/10, провадження №22-ц/778/1550/17 за апеляційною скаргою та заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.12.2010 р. було задоволено заяву та поновлено строк на оскарження рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.10.2020 р. та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на зазначене рішення Енергодарського міського суду Запорізької області (а.с.199-199зворот). Зазначена ухвала апеляційного суду Запорізької області набрала законної сили 24.04.2017 р.

13.05.2017 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у ВП№32652963 з виконання виконавчого листа №2-3205 виданого 11.01.2011 р. Енергодарським міським судом Запорізької області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 2398282,89 грн., що еквівалентно 303587,80 долларам США., витрати із сплати судового збору у сумі 1700 грн. і оплати ІТЗ розгляду справи 120 грн. - було винесено Постанову про повернення виконавчого документу до суду у зв`язку з поновленням строку апеляційного оскарження рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.12.2010 р. та відкриття апеляційного провадження ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24.04.2017 р. по справі №2-3205/10 та з підстав визначених ст.38, ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», визначено: виконавчий документ, яким є Виконавчий лист №2-3205 виданий 11.01.2011 р. Енергодарським міським судом - повернути до суду що його видав, припинити чинність арешту майна боржника накладеними постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 15.02.2011 р. ВП25234682 та від 22.05.2012 р. ВП32652963, постановою про арешт коштів боржника від 10.06.2014 р. ВП32652963 та скасувати інші заходи примусового виконання рішення (далі - Постанова державного виконавця від 13.05.2017 р.) (а.с.191-191зворот).

Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. 19.07.2019 р., за наслідками розгляду заяви АТ «Кристалбанк» (а.с.127-128), який, відповідно до ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 03.03.2018 р. у справі №2-3205/2010, провадження №6/316/3/18, яка набрала законної сили 20.03.2018 р. - набув, за правонаступництвом, статусу стягувача у виконавчому провадженні по справі №2-3205/2010 замість ПАТ «Райффайзен банк Аваль» (а.с.131-133), було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-3205/2010 виданого 11.01.2011 р. Енергодарським міським судом Запорізької області (ВП№59595036) (далі - Постанова приватного виконавця від 19.07.2019 р. у ВП№59595036) (а.с.135-136).

Задовольняючи вимоги скарги частково, суд першої інстанції зазначив, що правові підстави для повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання протягом строків встановлених ст.12 Законом України «Про виконавче провадження» в редакції чинній як на дату звернення АТ «Кристалбанк» з заявою до приватного виконавця - 18.07.2019 р. (а.с.127) так і на дату винесення Постанови приватного виконавця від 19.07.2019 р. у ВП№59595036 - відсутні, оскільки таке право наявне в разі, якщо виконавчий документ було повернуто стягувачу з підстав передбачених ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на той час. Права заявника порушені через відкриття приватним виконавцем 19.07.2019 р. виконавчого провадження у спосіб та в порядку не передбаченого Законом, що потягло за собою інші наслідки у вигляді вчинення приватним виконавцем інших виконавчих дій та прийняття постанов, які, враховуючи вищенаведене, він не мав законних підстав вчиняти.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується виходячи з наступного.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За вимогами ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За вимогами ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.12.2010 р. по цивільній справі №2-3205/2010, в солідарному порядку, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором.

На виконання зазначеного рішення суду, Енергодарським міським судом Запорізької області було видано 11.01.2011 р. виконавчий лист.

24.04.2017 р. Апеляційним судом Запорізької області було задоволено заяву та поновлено строк на оскарження рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.10.2010 р. та відкрито апеляційне.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 13.05.2017 року) виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про повернення виконавчого документа виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

13.05.2017 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у ВП№32652963 з виконання виконавчого листа №2-3205 виданого 11.01.2011 р. Енергодарським міським судом Запорізької області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором було винесено Постанову про повернення виконавчого документу до суду у зв`язку з поновленням строку апеляційного оскарження рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.12.2010 р.

Положення статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 13.05.2017 року), якими регламентовано підстави для закінчення виконавчого провадження, не містять обов`язку державного виконавця закінчувати виконавче провадження з підстав визначених ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. 19.07.2019 р., за наслідками розгляду заяви АТ «Кристалбанк» (правонаступник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-3205/2010 виданого 11.01.2011 р. Енергодарським міським судом Запорізької області (ВП№59595036).

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ, в редакції від 19.01.2019 р., чинній на дату винесення Постанови приватного виконавця від 19.07.2019 р. у ВП№59595036, яка не зазнала змін з редакції від 17.02.2017 р. - чинній на дату винесення Постанова державного виконавця від 13.05.2017 р., визначено, що у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження, або про повернення виконавчого документу стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу до суду від 13.05.2017 р. у ВП №32652963, не була скасована чи визнана судом незаконною, відповідно у приватного виконавця не було підстав для відновлення виконавчого провадження, і не дивлячись на те, що ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом як на 13.05.2017р. так і на 19.07.2019 року) не передбачала можливості повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, після повернення його суду, який його видав, у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, враховуючи, що рішення суду залишено судом апеляційної інстанції без змін, не виконано та не втратило своєї законної сили, приватний виконавець обґрунтовано та законно прийнявпостанову про відкриття виконавчого провадження.

Застосована судом першої інстанції позиція Верховного Суду висловлена у постанові від 10.09.2019 року у справі №820/1597/17, не може бути застосована при розгляді даної справи оскільки постановлена у інших правовідносинах, а саме Верховний Суд переглядав справу у якій досліджувалося питання правомірності повторного пред`явлення стягувачем виконавчого документу, що був повернутий без виконання органу, який його видав, та за яким було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.10 ч.1 ст. Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог скарги.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Сколибога Олександра Сергійовича в особі представника - адвоката Губорєва Кирила Сергійовича та Акціонерного товариства «Кристалбанк» - задовольнити.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 серпня 2020 року у цій справі скасувати, прийняти постанову.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, заінтересована особа: стягувач - Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», на дії та рішення приватного виконавця по цивільній справі №2-3205/2010 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 04 листопада 2020 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков