Справа № 495/2486/20
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

02 листопада 2020 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого одноособово - судді Шевчук Ю.В.,

за участю секретаря судових засідань Славич Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород Дністровському цивільну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Шабівської об`єднаної територіальної громади про визнання права на спадщину за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненою позовною заявою до Шабівської об`єднаної територіальної громади про визнання права на спадщину за заповітом, просить суд: встановити факт належності житлового будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та в порядку спадкування за заповітом визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 56,6 кв.м, житловою площею 32,2 кв.м, гараж літ. «Б», сарай літ. «В», споруди №1-6.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , за якою він доглядав, мешкав з померлою ОСОБА_2 за однією адресою та вів з нею спільне господарство. За життя померла ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений секретарем Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 24.02.1998 року, згідно якого усе майно, що належало їй на дату смерті вона заповіла позивачу ОСОБА_1 . Однак оформити спадщину в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача - Шабівської об`єднаної територіальної громади у судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності, заперечень та окремих зауважень не мають, просять розглядати справу відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв. за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 18.02.2015 року Виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №26.

Згідно Довідки, виданої Шабівської сільською радою №331 від 07.05.2020 року, згідно книги по господарського обліку, №01-2492-5 власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 значиться гр. ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Довідки, виданої Шабівської сільською радою №881 від 01.08.2020 року, згідно запису в по господарській книзі сільської ради за 2011-2015 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 , позивач ОСОБА_1 був зареєстрований та фактично мешкав з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 24.02.1998 року та зареєстрованого в реєстрі за №50 усе своє майно, що належало спадкодавці ОСОБА_2 , вона заповіла позивачу ОСОБА_1 .

Відповідно до Довідки №30/01-16 від 27.04.2020 року оформити спадщину у нотаріальному порядку на спадкове майно, що належало померлій ОСОБА_2 не вбачається можливим, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи.

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, та у відповідності до вищезгаданої довідки № 331 від 07.05.2020 року, а також згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлям і спорудами, дійсно підтверджено належність спірного житлового будинку ОСОБА_2 , отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233).

У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу

Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивач є спадкоємцем за заповітом до майна померлої ОСОБА_2 , який і фактично, і юридично прийняв спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом з спадкодавцем, окрім того своєчасно звернувся до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовився від її прийняття, однак та обставина, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно перешкоджають йому у нотаріальному оформленні спадщини, взявши до уваги підтверджений факт належності спадкового майна спадкодавцю, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення факту належності житлового будинку померлій ОСОБА_2 та визнання за ним права власності на житловий будинок.

До того ж, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Шабівської об`єднаної територіальної громади про визнання права на спадщину за заповітом підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та доведеними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16,392,1223, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Шабівської об`єднаної територіальної громади про визнання права на спадщину за заповітом - задовольнити.

Встановити факт належності житлового будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 56,6 кв.м, житловою площею 32,2 кв.м, гараж літ. «Б», сарай літ. «В», споруди №1-6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: