Номер провадження: 22-ц/813/5512/20
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т.С.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до керівника компанії «Роза Вітрів» про захист прав споживачів, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Кравчук Т.С. 21 лютого 2017 року у м. Одеса, -

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до керівника компанії «Роза Вітрів», у якому просив стягнути з авіакомпанії «Роза Вітрів» спричинену йому матеріальну та моральну шкоду у розмірі 3 600,00 гривень, а саме: 1 300,00 гривень вкрадено продуктів, 1 800,00 гривень пошкоджений чемодан з кодовим замком, 500,00 гривень моральна шкода.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 вересня 2016р. о 20.15 год. він повинен був вилетіти, згідно придбаного авіаквитка, рейсом 7w-3307 з Одеси в Тель-Авів. Рейс був затриманий на чотири години, а коли позивач прибув до Тель-Авіву було виявлено, що його багаж пошкоджений, а частина його змісту вкрадена. ОСОБА_1 звернувся до співробітників аеропорту Бен-Гуріон в Тель-Авіві з проханням скласти акт, проте йому повідомили, що необхідно звертатись в м. Одесі до авіакомпанії-перевізника. Позивач, у свою чергу, звернувся до авіакомпанії-перевізника з проханням, відповідно до умов Монреальської конвенції, компенсувати нанесену шкоду у розмірі 3 600,00 гривень. 31 жовтня 2016 року позивач отримав відповідь з відмовою компенсувати йому матеріальну та моральну шкоду. Враховуючи, викладене, ОСОБА_1 просив задовольнити його позов та стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було необгрунтовано не прийнято до уваги Акт о повреждении багажа, складений пасажирами того ж рейсу, та не враховано, що скласти інший акт у Ізраїлі у позивача не було можливості. Що стосується компенсації за затримку авіарейсу, то апелянтом надано роздруківку з веб-сайту компанії AirHelp, яка надає юридичні послуги по отриманню компенсації за затримку рейсів. Вказане, на думку ОСОБА_1 , свідчить, що виплати грошових компенсацій за затримку авіарейсів є загальноприйнятою практикою в усьому світі.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що 29 вересня 2016 року ОСОБА_1 здійснював переліт з Одеси до Тель-Авіва авіакомпанією «Роза Вітрів», що підтверджується копією квитків.

07 жовтня 2016 року від позивача за допомогою електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відповідачем була отримана претензія з вимогою здійснити компенсацію у розмірі 3600,00 (три тисячі шістсот) гривень за завдану шкоду його багажу в аеропорту Тель-Авів після виконання рейсу 29 вересня 2016 7W3307 по маршруту Одеса - Тель-Авів.

До претензії були додані фотокопії електронного квитка 699, посадкових талонів, багажних бирок і фото валізи, зі слів позивача пошкодженої на рейсі 29.09.2016 7W3307. Інших документів позивачем не було надано.

У своїй діяльності перевізник керується «Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу», затвердженими Наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30 листопада 2012р. (далі - «Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу»), як спеціальною нормою.

«Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу» розроблено з урахуванням вимог Регламенту (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 05 липня 2006 року N 1107/2006 про права інвалідів та осіб з обмеженою рухливістю при використанні повітряного простору, Регламенту (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 11 лютого 2004 року N 261/2004 про запровадження загальних правил компенсації та допомоги пасажирам у разі відмови у перевезенні та скасування чи тривалої затримки рейсів, Регламенту Ради (ЄС) від 09 жовтня 1997 року N 2027/97 про відповідальність перевізника у випадку інциденту, із змінами, внесеними Регламентом (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 13 травня 2002 року N 889/2002, Монреальської конвенції 1999 року, Загальних умов перевезень пасажирів і багажу, встановлених Міжнародною асоціацією повітряного транспорту ("General Conditions of Carriage (passenger and baggage)", IATA), та резолюцій і рекомендованої практики Міжнародної асоціації повітряного транспорту (ІАТА).

Тобто, Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу (далі - Правила) є спеціальним галузевим нормативно-правовим актом, який відповідає чинному законодавству України та регулює надання послуг повітряних перевезень українських повітряних перевізників.

Згідно пункту 3 статті 101 Повітряного кодексу України, дія Закону України "Про захист прав споживачів" поширюється на повітряні перевезення, крім питань, які врегульовані цим Кодексом, правилами повітряних перевезень пасажирів та вантажів, міжнародними договорами України. Питання пошкодження багажу в повній мірі врегульовані положеннями Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу (глава 3 Порядок висування претензій та подачі позовів стосовно неналежного перевезення багажу Розділу XXVIII).

Пунктом 4 Глави 3 Розділу XXVIII «Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу» передбачено, що будь-яка претензія щодо неналежного перевезення багажу повинна бути подана письмово та вручена або відправлена у строки, зазначені в пункті 2 цієї глави. До претензії мають бути додані всі необхідні документи, що підтверджують права пасажира вимагати відшкодування залежно від того, щодо чого висувається претензія, у тому числі квиток (маршрут-квитанцію), фіскальні чеки оплати послуг, квитанція про оплату наднормового багажу, відривний талон багажної ідентифікаційної бирки, акт про неналежне перевезення багажу, довідки про затримки та інші документи, що можуть прискорити розгляд претензійних вимог. Сума претензії має бути доведена заінтересованою особою.

Пунктом 1 Глави 3 Розділу XXVIII «Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу» вказано, отримання зареєстрованого багажу особою, яка має право на його отримання, без пред`явлення претензій передбачає до доведення протилежного, що багаж було доставлено у належному стані й відповідно до перевізного документа або запису, який зберігається іншими засобами збереження інформації. Пасажир повинен засвідчити протилежне шляхом оформлення акта про неналежне перевезення багажу (PIR - Property Irregularity Report) до виходу з багажного відділення аеропорту.

Акт про неналежне перевезення багажу (PIR - Property Irregularity Report) оформлюється працівником аеропорту, уповноваженим фіксувати неналежне перевезення багажу (пошкодження, втрату та ін.). Як вірно вказано у рішенні суду, вказаний Акт по прибуттю рейсу 7W3307 в аеропорту Тель-Авів не оформлявся, що свідчить про те, що багаж було доставлено у належному стані й відповідно до перевізного документа.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що самостійно складений Акт о краже из багажа, повреждении чемодана и задержке рейса на 4 часа (наданий ОСОБА_1 в додатках до позовної заяви) не відповідає встановленій формі Акту про неналежне перевезення багажу (PIR - Property Irregularity Report), складений невідомими особами, чиї повноваження на складання таких документів не підтверджені, та не містить будь-яких даних про ознайомлення з Актом представників перевізника.

Тобто, даний документ не можна розцінювати як підтвердження фіксації факту доставки багажу позивача в аеропорт Тель-Авів в неналежному стані.

Таким чином, ОСОБА_1 не було доведено вину перевізника в нанесенні матеріального збитку в сумі 3100,00 гривень.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; - при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч. 3 ст. 101 Повітряного кодексу України, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на повітряні перевезення, крім питань, які врегульовані цим Кодексом, правилами повітряних перевезень пасажирів і вантажів, міжнародними договорами України.

Особливості регулювання цивільних відносин, пов`язаних із перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України, Повітряним кодексом України та Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу. Положеннями глави 64 Цивільного кодексу України, Повітряним кодексом України та Правила повітряних перевезень пасажирів та багажу, не передбачено право на відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що позивачем не наданого належних доказів на підтвердження вимог позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції було необгрунтовано не прийнято до уваги Акт о повреждении багажа, складений пасажирами того ж рейсу, та не враховано, що скласти інший акт у Ізраїлі у позивача не було можливості.

Як вже вказувалось вище, міжнародним та вітчизняним законодавством передбачений порядок дій, який регулює спірні питання щодо щодо неналежного перевезення багажу. Так, єдиною формою акту, який складається у таких випадках, є Акт про неналежне перевезення багажу (PIR - Property Irregularity Report), який оформлюється працівником аеропорту, уповноваженим фіксувати неналежне перевезення багажу. Подання актів іншої форми законодавством не передбачено, а тому суд обґрунтовано не прийняв до уваги самостійно складений апелянтом Акт о краже из багажа, повреждении чемодана и задержке рейса на 4 часа.

Безпідставним є посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на роздруківку з веб-сайту компанії AirHelp, яка надає юридичні послуги по отриманню компенсації за затримку рейсів, як на підставу виплати грошових компенсацій за затримку авіарейсів.

Апеляційний суд критично відноситься до вказаного доводу, оскільки відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, апелянтом не доведений сам факт затримки авіарейсу, а також не надано належних та допустимих доказів вини саме відповідача - керівника компанії «Роза Вітрів», у такій затримці у разі її існування. Роздруківка в веб-сайту не є доказом, який підтверджує вину відповідача, і не може вважатися належним доказом у справі.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2020 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе