Справа № 561/568/20
03 листопада 2020 року смт. Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області
в складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Петровець М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право на користування житлом житловим будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що зазначений житловий будинок належить їй на праві особистої приватної власності.
Відповідачі ОСОБА_2 , яка є її дочкою та ОСОБА_3 , внучка позивача, значаться зареєстрованими у вказаному житловому будинку, однак більше п`яти років у ньому не проживають, комунальні платежі не сплачують, участі в утриманні житла не приймають, особистих речей у будинку не мають.
Покликаючись на положення ч. 2 ст. 405 ЦК України, вважає відповідачів такими, що втратили право на користування зазначеним житловим будинком.
Крім того, вказує, що реєстрація відповідачів у належному їй житловому будинку перешкоджає їй як власнику здійснювати права вільного користування та розпорядження вказаним майном.
Визнання відповідачів такими, що втратили право на користування належним їй житловим будинком необхідне для зняття їх з реєстраційного обліку.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, відзив на позов не подали.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 139470158 від 28.09.2018 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.06.2016 року, інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.10.2016 року, технічним паспортом на житловий будинок.
З довідки Серницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області № 2777 від 20.07.2020 року вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 значаться зареєстрованим у житловому будинку АДРЕСА_1 , однак в зазначеному будинку не проживають.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що позивач ОСОБА_1 його матір, він разом з нею проживає у належному їй житловому будинку, що по АДРЕСА_1 . За станом здоров`я на даний час вона потребує постійного догляду. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вказаному житловому будинку не проживають більше десяти років, але значаться зареєстрованими. Вони не доглядають за будинком, не сплачують комунальні платежі, не проводять поточні ремонти, не обробляють земельну ділянку, на якій він розташований. Їх речі у ньому також відсутні.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що з позивачем ОСОБА_1 проживає по сусідству. На даний час вона хворіє, її догляд здійснює її син ОСОБА_4 . Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 більше десяти років у вказаному будинку не проживають його доглядом та утриманням не займаються.
Таким чином судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 більше одного року у вказаному житловому будинку, належному позивачу на праві особистої приватної власності, не проживають, витрат з його утримання не несуть, їх особисті речі у ньому відсутні.
Будь-яких доказів про те, що у відповідачів існують перешкоди у користуванні спірним житловим будинком суду не надано.
Згідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється у тому числі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
За змістом ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.
Згідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Визнання відповідачів такими, що втратили право на користування вказаним житлом позивачу необхідне для зняття їх з реєстраційного обліку у зазначеному житловому будинку. Наявність реєстрації відповідачів у спірному житловому будинку порушує права позивача як власника щодо вільного володіння, користування та розпорядження зазначеним майном.
За наведених обставин суд вважає, що відповідачі, як члени сім`ї власника житла, втратили право на користування цим житлом, оскільки у ньому не проживають без поважних причин понад один рік.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягаютьс стягненню з відповідачів на користь позивача.
На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. 10 - 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280 - 282 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житлом житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 03 листопада 2020 року.
Суддя: Р. М. Снітчук