Справа 688/2632/20
№ 2/688/807/20
Рішення

Іменем України

27 жовтня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

секретаря судових засідань Грицак Г.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

10 вересня 2020 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 11 серпня 2010 року підписала Заяву №б/н та дала свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та банком відповідний Договір, що підтверджується підписом позивача у заяві. Проте, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 15 червня 2020 року виникла заборгованість в загальному розмірі 37 654,60 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача разом із понесеними ним витратами по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 24 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 27 жовтня 2020 року в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Збаразька виправна колонія (№63)», у якій відповідач ОСОБА_1 відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Представник позивача за довіреністю Кіріченко В.М. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Збаразька виправна колонія (№63)», не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнала, повідомила, що заборгованість по кредиту та судовий збір сплачено, про що долучила відповідну квитанцію через родича ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11 серпня 2010 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит, а саме банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 17 000 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Цей договір укладений сторонами шляхом підписання ОСОБА_1 та представником банку анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанк, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Частиною 1 статті 634 вказаного Кодексу встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором станом на 15 червня 2020 року відповідач має заборгованість в сумі 37 654,60 грн., з яких: 28 079,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 28 079,28 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 9575,32 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Згідно заяви на переказ готівки за №R_S02NL50NA1CO8PB79TXR від 26 жовтня 2020 року, долученої до матеріалів справи ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , перераховано кошти в сумі 39 756 грн. в рахунок погашення заборгованості на кредитну карту, видану на ім`я ОСОБА_1 та на сплату судового збору.

Вказана заява на переказ готівки від 26 жовтня 2020 року свідчить про те, що заборгованість відповідача перед позивачем погашена, а тому боргові зобов`язання за вищевказаним договором є такими, що виконані в повному обсязі, а договірні відносини між клієнтом і банком припинили свою дію.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином, що передбачено ч.1 ст.599 ЦК України.

Отже, станом на час розгляду справи судом заборгованість та судовий збір сплачені у повному обсязі, тобто відсутній предмет спору. Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19).

Відповідно до змісту ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених вимог. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки позивач не ініціював припинення подальшого розгляду справи, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, чи укладення мирової угоди, суд розглянув справу в межах заявлених вимог на підставі наявних доказів.

Враховуючи, що відповідачем у повному обсязі погашена заборгованість за кредитним договором, тобто зобов`язання виконано в повному обсязі, а також сплачено кошти на відшкодування судового збору, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 598, 599 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 142, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, -

вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: