Справа № 569/5197/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Хлуд І.П.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, суд

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду Рівненської області звернувся представник позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України Проц А.В. з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 16536 грн. та судових витрат в розмірі 2102 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 15.01.2016 року о 18 год. 15 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме відповідач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volksvagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по правій смузі руху автодороги Київ-Чоп, зі сторони м.Львів в напрямку м.Київ на 329 км + 450 м вказаної дороги, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від отриманих тілесних ушкоджень остання загинула на місці події.

Відповідно до постанови слідчого ГУНП в Рівненській області від 27.05.2016 року кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

Відповідно до п.41.1а ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загальний розмір страхового відшкодування складає 16 536 грн.

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У зв`язку з цим представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ 16 536 грн. в рахунок відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, та судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просили суд відмовити в задоволенні позову, оскільки вважають їх безпідставними та необґрунтованими.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, 15 січня 2016 року о 18 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volksvagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по правій смузі руху автодороги Київ-Чоп, зі сторони м.Львів в напрямку м.Київ, на 329 км + 450 м вказаної дороги, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка переходила проїзну частину зліва на право по ходу руху вищевказаного автомобіля. Від отриманих тілесних ушкоджень остання загинула на місці події

За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, 15.01.2016 року слідчим СУ ГУНП в Рівненській області Дідиком Д.В. було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (кримінальне провадження №0000012).

Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Рівненській області Дідика Д.В. від 27 травня 2016 року кримінальне провадження №0000012 закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Із постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що відповідно до висновку судової інженерно технічної експертизи із дослідженням обставин та механізму ДТП від 11.05.2016 №3.1-127/16, в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Volksvagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до п.12.2, 12.3, 12.4 ґ ПДР України, тобто рухатися зі швидкістю не більше 62-63 км/год. та в момент виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та в момент виникнення небезпеки для свого руху не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3 .

Отже, в прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та настанням суспільно-небезпечних наслідків, перебуває порушення пішоходом ОСОБА_3 . Правил дорожнього руху України, а саме: п.1.5, 4.14а, 4.14б, 4.14г.

Зазначена постанова слідчого про закриття кримінального провадження потерпілими не оскаржувалась.

Таким чином слідує, що дорожньо-транспортна пригода і загибель пішохода ОСОБА_3 сталася не з вини відповідача ОСОБА_1 , а з вини самого ж пішохода. В даному випадку має місце відсутність об`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 286 КК України, а саме відсутність причинно-наслідкового зв`язку між вчиненими діями та наслідком.

Крім того, відсутність у відповідача технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою, оскільки в даному випадку зіткнення його автомобіля з пішоходом не залежало від нього, при усій обачливості його дій та/або поведінки. Останній не міг передбачити таку подію або передбачав проте не міг її відвернути.

Незважаючи на це, в позовній заяві Позивач не вказує відомості про встановлений в ході досудового розслідування дійсний механізм та причинно-наслідковий зв`язок самої дорожньо-транспортної пригоди і її наслідків (загибель людини), а лише зазначає про факт закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, безпідставно посилається на приписи ч.2 ст.38 Закону України №1961-IV, оскільки відповідно до зазначеної норми регресний позов може бути поданий до власника, водія, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, що в даному випадку суперечить висновкам експерта про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме в результаті дій (порушення Правил дорожнього руху України) пішохода ОСОБА_3 а не водія ОСОБА_1 .

В судовому засіданні відповідач та його представник вказали, що позовна заява не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.174 ЦПК України щодо відображення в ній викладу обставин, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, оскільки в позовній заяві взагалі відсутні відомості про те кому саме (відомості про конкретну особу одержувача), коли саме (дата) і на підставі яких документів (заява, звернення тощо) та яким саме чином (відомості про спосіб виплати) Позивачем було здійснено сплату страхового відшкодування.

Водночас, з платіжного доручення №1236419 від 18.08.2017 року, долученого до позовної заяви не можливо зрозуміти кому перераховано грошові кошти, оскільки в графі отримувач зазначено лише Приватбанк, а не конкретну особу для якої перераховувались грошові кошти. Зазначення в призначенні платежу виплати по справі №32668 ОСОБА_4 є не достатнім для підтвердження дійсності перерахування грошових коштів саме цій особі. Тим більше, що в доданій до позовної заяви заяві від 18.04.2016 року до МТСБУ від ОСОБА_5 зазначено інші банківські реквізити в іншій установі банку для перерахування йому страхового відшкодування.

З долучених до позовної заяви документів не вбачається належних та достатніх підстав, визначених чинним законодавством щодо звернення до МТСБУ з приводу виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до підп. а) п.41.1 ст.41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п.п.38.2.1. п.38.2. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

З досліджених судом матеріалів, не вбачається, що дії відповідача ОСОБА_1 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді були неправомірними і що саме відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Разом з тим судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ПДР України пішоходом ОСОБА_3 , дії якої перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням суспільно-небезпечних наслідків.

Суд критично оцінює матеріали, надані позивачем, що стосуються виплати страхового відшкодування в розмірі 16 536 грн., оскільки заява про виплату страхового відшкодування до позивача була подана від імені ОСОБА_6 із зазначеними реквізитами для переказу коштів: Банк ПЛВ ЦФ ПАТ «Кредобанк», а перерахування виплати в розмірі 16 536 грн., згідно платіжного доручення №1236419 від 18.08.2017 року страхове відшкодування здійснено по справі ОСОБА_4 , отримувач платежу ПриватБанк.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд, оцінюючи подані позивачем докази та вищевикладені обставини вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Моторно (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: м.Київ, Русанівський бульвар, 8, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 16 536 грн., відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.