Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №352/1431/19

28 жовтня 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10.09.2019 року дану справу передано на розгляд Надвірнянському районному суду Івано-Франківської області.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, 26.10.2015 року з відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АЕ/5770390, забезпечений транспортний засіб марки «RENAULT KANGOO», д.н.з. НОМЕР_1 , строком дії з 26.10.2015 року по 25.10.2016 року. 08.07.2016 року по вул. Пасічна в м. Івано-Франківськ відбулося зіткнення забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача та транспортного засобу «Chevrolet Lacetti NF 193» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який в результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений. Зіткнення двох автомобілів відбулося в результаті порушення відповідачем ПДР України, а також перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння. На підставі заяви про виплату відшкодування ОСОБА_3 , згідно Ремонтної калькуляції та за мінусом франшизи 1000 грн. було здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 за пошкодження автомобіля «Chevrolet Lacetti NF 193» д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується платіжним дорученням. Зазначає, що ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 27.04.2017 року та 01.02.2019 року відповідачу направлялися претензії щодо добровільної сплати коштів в порядку регресу. Однак, на даний час кошти на рахунок позивача не надходили.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на їхню користь суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 11176,28 грн., а також судові витрати по справі.

12.12.2019 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Вважає, що розрахунок суми відшкодування позивачем потерпілому здійснено неправильно та без врахування коефіцієнту фізичного зносу. Окрім того, матеріали справи не містять доказу здійснення виплати коштів потерпілому власнику пошкодженого автомобіля.

В судове засідання представник позивача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» не прибув, натомість подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Справу просить розглянути без його участі.

Відповідач по справі ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

У зв`язку з чим суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Судові засідання по справі призначалися неодноразово, однак відповідач ОСОБА_1 в жодне судове засідання не з`явився.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Суд зазначає, що відповідач мав неодноразову можливість прийняти безпосередньо участь у всіх судових засіданнях у розгляді справи, він не скористався наданими йому процесуальними правами.

Підсумовуючи наведене та керуючись строками розгляду справи у суді, приймаючи до уваги обов`язок сторін добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами, суд визнає причини неявки відповідача неповажними та розцінює їх як зловживання наданими процесуальними правами з метою затягування розгляду справи та враховуючи, що відповідачем надано відзив на позов, суд вважає за можливе завершувати розгляд справи в його відсутності, при цьому підстави для постановлення заочного рішення відсутні.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що 26.10.2015 року між ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5770390, забезпечений транспортний засіб марки «RENAULT KANGOO», д.н.з. НОМЕР_1 , строком дії з 26.10.2015 року по 25.10.2016 року ( а.с.4).

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ч. 3 п. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Також судом встановлено, що 08.07.2016 року о 15 год 00 хв по вул. Пасічна, 2 в м. Івано-Франківськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого автомобіля марки «RENAULT KANGOO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача по справі ОСОБА_1 та автомобіля «Chevrolet Lacetti NF 193» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.1.4 ст.1 даного Закону особи, відповідальність яких застрахована, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

У відповідності до ст.ст.9, 12, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі заяви ОСОБА_3 , згідно Ремонтної калькуляції №16-74122 від 18.07.2016 року за мінусом франшизи 1000 грн. згідно полісу страхування №АЕ/5770390, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» здійснило виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Chevrolet Lacetti NF 193» д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 11176,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР042233 від 01.08.2016 року з відомістю №r14F97_20160801 (а.с.7-8, 11-14).

Як вбачається із постанови судді Івано-Франківського міського суду від 28.07.2016 року на момент вчинення ДТП, що відбулося 08.07.2016 року близько 15 год 00 хв в м. Івано-Франківськ по вул. Пасічна відповідач по справі ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «RENAULT KANGOO», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України. Огляд на факт вживання алкоголю проводився в Івано-Франківському обласному наркологічному диспансері. Постановою Івано-Франківського міського суду від 28.07.2016 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (а.с.6).

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ( п.п.а п.38.1.1 ст. 38 Закону).

Таким чином, умови, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідачем було порушено.

27.04.2017 року та повторно 01.02.2019 року з метою досудового врегулювання спору позивачем були направлені відповідачу претензії про відшкодування збитків в порядку регресу, однак вказана вимога відповідачем залишилася невиконаною (а.с.15-16).

Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Таким чином, суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про можливість задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», з відповідача в користь позивача слід стягнути також 1921 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.993, 1187, 1191 ЦК України, керуючись ст. 141, ст.258, ч.6 ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (, банк: Столична філія ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», р/р НОМЕР_4 , МФО 380269) суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 11 176 (одинадцять тисяч сто сімдесят шість) гривень 28 ( двадцять вісім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (, банк: Столична філія ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», р/р НОМЕР_4 , МФО 380269) суму сплаченого судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцяти одна) гривня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Грещук Р.П.

повний текст рішення

виготовлено 04.11.2020 року.