Справа №: 398/3715/20
провадження №: 6/398/111/20
УХВАЛА

Іменем України

"02" листопада 2020 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Нероди Л.М.,

за участю секретаря Мазерської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ЗАЯВНИКА

Заступник начальника Олександрійського МРВ ДВС Маркова О.В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 .

ПОЗИЦІЯ ЗАЯВНИКА

В обґрунтування заяви заявник вказує на те, що в провадженні відділу ДВС знаходиться зведене виконавче провадження №37688600 з виконання: вимога № Ф45У від 02.03.2015 року видана Олександрійським ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області про стягнення боргу у сумі 112 698 грн 45 коп.; постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.09.2019 року видана Олександрійським МРВ ДВС у сумі 1 863 грн 77 коп. на користь держави; постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 02.08.2013 року видана Олександрійським МРВ ДВС в сумі 11 393 грн 98 коп. на користь держави; постанова від 24.07.2020 року видана Олександрійським МРВ ДВС про стягнення витрат у сумі 250 грн 00 коп. на користь держави; вимога № Ф45У від 02.06.2020 року видана Олександрійським управлінням ГУ ДПС про стягнення боргу 20 677 грн 44 коп.; постанова від 14.11.2019 року видана Олександрійським МРВ ДВС про стягнення виконавчого збору у сумі 2 848 грн 65 коп., на загальну суму 149 732 грн 29 коп.

Заявник зазначає, що боржник злісно умисно ухиляється від виконання рішення суду та ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань по виконанню судового рішення полягає в тому, що він за викликами не з`являється, майно на яке може бути звернуто стягнення у нього відсутнє, однак неодноразово перетинав кордони України.

Оскільки рішення в повному обсязі не виконано, а боржник злісно ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, заявник просить тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за кордон України до моменту повного фактичного виконання ним своїх зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Норми ч. 4 ст. 441 ЦПК України вказують, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У судове засідання сторони не з`явилися.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно копії облікової картки на зведене виконавче провадження №37688600 про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_1 код РНОКПП: НОМЕР_1 на примусовому виконанні перебувають виконавчі документи з виконання: вимога № Ф45У від 02.03.2015 року видана Олександрійським ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській обл. про стягнення боргу у сумі 112 698 грн 45 коп.; постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.09.2019 року видана Олександрійським МРВ ДВС у сумі 1 863 коп. 77 коп. на користь держави; постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 02.08.2013 року видана Олександрійським МРВ ДВС в сумі 11 393 грн 98 коп. на користь держави; постанова від 24.07.2020 року видана Олександрійським МРВ ДВС про стягнення витрат у сумі 250 грн 00 коп. на користь держави; вимога № Ф45У від 02.06.2020 року видана Олександрійським управлінням ГУ ДПС про стягнення боргу 20 677 грн 44 коп.; постанова від 14.11.2019 року видана Олександрійським МРВ ДВС про стягнення виконавчого збору у сумі 2 848 грн 65 коп., на загальну суму 149 732 грн 29 коп.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності за ОСОБА_1 не зареєстровано.

Згідно відповіді з Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, відомості про ОСОБА_1 відсутні.

З відповіді МВС України вбачається, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2019 році неодноразово перетинав державний кордон України.

ОЦІНКА СУДУ

Надані заявником матеріали не містять доказів направлення на адресу боржника повідомлення про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника, інших документів, які б свідчили про направлення повідомлення боржнику (реєстру кореспонденції, зворотних повідомлень).

Крім того, не надано державним виконавцем і будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань.

За таких обставин, державний виконавець передчасно звернувся з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого стягнення обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон.

НОРМИ ПРАВА

Враховуючи обставини справи та положення ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів.

Відповідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2003 року вказує, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, а саме - подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов`язково має містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім`я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Також, у поданні, мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю. Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Крім того, згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» від 22.01.1994 року №3857-ХІІ, громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Верховний Суд України в узагальненнях наголошував, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов`язкове обмеження у праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом визначеного державним виконавцем строку, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку будь-яка особа при зверненні до суду із заявою, скаргою чи поданням повинна дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду. Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Аналізуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними/приватними виконавцями всіх інших можливих заходів, а також тієї обставини, що виконавцем не обґрунтовано наявність фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання заступника начальника Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02 листопада 2020 року.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА