Справа № 211/4001/20
Провадження № 2/211/1844/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Чернушкіній Г.В.

за відсутності: сторін по справі

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, третя особа Товарна біржа «НОВИЙ ВЕК» про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вище вказана квартира належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 04.05.2001 року. Договір був укладений на товарній біржі «НОВИЙ ВЕК».

За життя ОСОБА_3 склав заповіт на свого сина, позивача по справі, який посвідчений 13 листопада 2017 року, приватним нотаріусом Кузнецовою О.С., за реєстровим номером 952, згідно якого все майно заповідав позивачу.

Він звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на квартиру не відповідають вимогам чинного законодавства.

Просить суд визнати за ним право власності на квартину АДРЕСА_2 , загальною площею 58,62 кв.м., житловою площею 40,90 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судове засідання сторони та треті особи не з`явилися. Позивач ОСОБА_1 до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Таборовець Н.В. до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень щодо вимог позивача не мають, при відсутності інших спадкоємців.

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи Товарної біржі «НОВИЙ ВЕК» у судове засідання не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені, відзив та пояснення до суду не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у праві доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який приходився батьком ОСОБА_1 ( а.с. 10 копія свідоцтва про смерть, а.с. 11 копія свідоцтва про народження).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вищевказана квартира належала на праві власності ОСОБА_3 , а саме на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.05.2001 року. Даний договір купівлі-продажу було укладено на товарній біржі «НОВИЙ ВЕК» та на підставі ст.15Закону України «Про товарну біржу» не підлягав нотаріальному посвідченню. Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано в Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_3 (а.с. 14 - копії договору).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 30.11.2017 року, яким усе належне йому майно, заповів ОСОБА_1 ( а.с. 12).

ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , однак 17.06.2020 року нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спірну квартиру не відповідають вимогам чинного законодавства ( а.с. 17 копія постанови).

Дружина померлого ОСОБА_4 від одержання обов`язкової частки у спадщині відмовилась, інших спадкоємців, крім позивача не має ( а.с. 44-52 копія спадкової справи).

Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1223 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ч. 5 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня 2008року №7" Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 15 та ст. 16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст.334ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч. 2 ст.220ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. На цей час правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені тільки з введенням в дію ЦК України 2003 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди норми щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано.

Отже, суд вважає встановленим, що між ОСОБА_5 , з одного боку, та ОСОБА_3 з другого боку, мав місце договір купівлі-продажу нерухомого майна, який не був нотаріально посвідчений, але він був письмо зареєстрований товарною біржею «НОВИЙ ВЕК» та зареєстрований у Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». Обидві сторони умови договору виконали, однак нотаріально його не посвідчили, оскільки, оформляючи його на товарній біржі, були ознайомлені із застереженням у договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає. Тому суд вважає,що є підстави для визнання його дійсним. Як наслідок, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого шляху для захисту прав позивача не існує. Тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, третя особа Товарна біржа «НОВИЙ ВЕК» про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,62 кв.м., житловою площею 40,90 кв.м., яка належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.05.2001 року, посвідченого на підставі ст. 15 Закону України «про товарну біржу» на товарній біржі «НОВИЙ ВЕК» зареєстрований за реєстраційним номером 1-131.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 листопада 2020 р.

Суддя: В. А. Папарига