РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року

м. Рівне

Справа № 571/866/19

Провадження № 22-ц/4815/1138/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 серпня 2020 року (ухвалене у складі судді Комзюк А.Ф.) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 10 квітня 2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 18250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7Договору.

Відповідач свої зобов`язання по договору не виконала, у зв`язку з чим станом на 06.05.2019 року виникла заборгованість в сумі 36 146,47 грн., що складається з: 14 045,97 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 7992,35 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11610,70 грн. - пеня, 300,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати на суму боргу від 100 грн.; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1697,45 грн. - штраф (процентна складова).

Просили стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 908 грн. 10 коп., яка складається з тіла кредиту та витрати по сплаті судового збору у розмірі 101 грн. 43 коп.. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві позичальника від 10 квітня 2012 року не вказано розміру наданого кредиту, термін та його умови, в тому числі умови відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути з відповідача відсотки, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту, посилаючись на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, викладених на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, до позову долучений витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов відповідач ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Щодо розміру заборгованості по тілу кредиту, суд вважав доведеним кредитний ліміт, що встановлений у розмірі 1 908,10 грн.. Відомостей про збільшення кредитного ліміту до 18250,00 грн. матеріали справи не містять.

Не погоджуючись із рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що сплата відсотків, пені, штрафів за несвоєчасну сплату кредиту були погоджені з відповідачем, оскільки вона своїм особистим підписом в анкеті-заяві підтвердила, що ознайомилася та надала згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку. Зобов`язувалася виконувати Умови та правила надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку.

З виписки про рух коштів та з розрахунку заборгованості вбачається, що сума витрачених клієнтом кредитних коштів складає більше 18000 грн., оскільки 27 травня 2018 року відповідачу було збільшено кредитний ліміт до 18250 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Вважає, що суд безпідставно зменшив суму фактично отриманих відповідачем кредитних коштів.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що 10 квітня 2012 року відповідач ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 10.04.2012 року, станом на 06.05.2019 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» становить 36146,47 грн., в тому числі: 14045,97 грн. - тіло кредиту, 7992,35 - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 11610,70 грн. - пеня, 300,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1697,45 грн. - штраф (процентна складова).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У заяві позичальника від 10 квітня 2012 року не вказано розміру наданого кредиту, термін та його умови, в тому числі умови відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути з відповідача відсотки, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту, посилаючись на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, викладених на сайті:www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, до позову долучений витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Судом встановлено, що надані позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору, не містять підпису відповідача, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений з Тарифами та Умовами та правилами надання банківських послуг.

Частиною п`ятою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору, не є належним і достовірним доказом у справі.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справах N6-16цс15 від 11 березня 2015 року та N 6-1926цс15 від 4 листопада 2015 року, зазначається, що Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо Умови не містять підпису позичальника. Крім того, відсутні належні та допустимі докази, які би підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» № 342/180/17, провадження №14-131цс19 (постанова від 3 липня 2019 року) де зазначив, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, підстави для стягнення з відповідача відсотків, пені та штрафів відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1.3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість по тілу кредиту у розмірі 14045,97 грн. та по простроченому тілу кредиту в сумі 7992,35 грн..

Анкета-заява містить відомості про те, що відповідач бажає отримати платіжну картку «Кредитка Універсальна». Проте, зазначена анкета-заява не містить відомостей про бажаний розмір отриманого кредитного ліміту (а.с.19 на звороті, а.с.20 на звороті).

При цьому, з виписки по рахунку ОСОБА_1 , поданої позивачем під час розгляду справи місцевим судом, вбачається, що 06.06.2012 року останній встановлено кредитний ліміт у розмірі 1908,10 грн. (а.с.69).

Матеріали справи свідчать, що позивачем, в ході розгляду справи місцевим судом, не подавалися належні докази про збільшення кредитного ліміту до 18 250 грн..

Клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів на підтвердження даного факту, надійшло до суду першої інстанції 21 серпня 2020 року, тобто вже після ухвалення судом оскаржуваного рішення.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи положення ст. 367 ЦПК України, долучена до апеляційної скарги виписка за договором №б/н станом на 24.06.2020 року, як доказ збільшення кредитного ліміту до 18 250 грн., не може бути прийнята апеляційним судом до уваги, оскільки апелянтом не надано доказів неможливості її подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1 908,10 грн. є обґрунтованим та таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 серпня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.