Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 10 листопада 2018 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Домоволодіння сторонами було оцінено в 70 000 грн., і вказана сума 10 листопада 2018 року була передана позивачем відповідачеві, про що свідчить його розписка. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Виходячи з наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати виконаним та дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння укладений між сторонами та визнати за ним право власності на вказане домоволодіння.

Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі.

Дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Судом встановлено, що по обліку КП «Магдалинівське БТІ» та реєстрації прав на нерухоме майно домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 не значиться (а. с. 11).

10 листопада 2018 року між сторонами складено розписку, згідно якої ОСОБА_2 отримав 70 000 грн., розрахунок за хату, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від ОСОБА_1 (а. с. 5)

У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Судом встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано у відповідності до вимог законодавства.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Як вбачається з пояснень позивача немає можливості нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Судом встановлені обставини неможливості здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у зв`язку із тим, що відповідач не є власником житлового будинку, однак вказані обставини не можуть свідчити про безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України.

Оскільки відсутні підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, у зв`язку із чим відсутні підстави для визнання права власності на житловий будинок, тому суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук