Дата документу 04.11.2020 Справа № 336/5188/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/5188/19 Головуючий у 1 інстанції Гашук К.В.
Провадження № 22-ц/807/3011/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У серпні 2019 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються позивачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 .

20.01.2016 працівниками АТ «Запоріжгаз» було здійснено відключення газових приладів у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із наявністю заборгованості у розмірі 2282,53 грн.

12.01.2018 працівниками оператора ГРС було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , та виявлено порушення, а саме «несанкціоноване відновлення газопостачання», про що було складено акт про порушення № , який був підписаний відповідачем без зауважень.

12.01.2018 на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, прийнято рішення про задоволення акту про порушення №149 від 12.01.2018.

За результатами розгляду акту про порушення здійснено розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу, який за період з 12.07.2017 по 31.12.2017 склав 34 195, 04 грн.

Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу від 27.02.2018 та розрахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу від 27.02.2018 направлено відповідачу.

Посилаючись на вищевикладене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» донарахований необлікований об`єм та обсяг природного газу і його вартість у сумі 34 195,04 грн., а також судовий збір у розмір 1921,00 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що несанкціоноване відновлення споживання природного газу підтверджують покази лічильника, у акті про відключення від 20.01.2016 року зафіксовані покази лічильника 48303 м. куб., а на дату складання акту про порушення 12.01.2019 року зафіксовані покази лічильника 49426,98 м. куб.

Несанкціоноване відновлення газоспоживання зводиться не тільки до зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на воді на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок, а й до фактичного споживання, що підтверджується змінами показів лічильника.

За фактом порушення було складено акт про порушення № , який був підписаний споживачем без зауважень.

ОСОБА_1 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт несанкціонованого відновлення ОСОБА_1 газоспоживання шляхом відкриття крану вводу, не доведено, що у діях ОСОБА_1 наявний склад цивільного правопорушення, що тягне за собою підстави для настання цивільно-правової відповідальності, зокрема, стягнення з відповідача донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 07.10.2016 по 19.01.2018 був власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

20 січня 2016 року працівниками АТ «Запоріжгаз» у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (абонент ОСОБА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 ), було здійснено відключення газових приладів, а саме: газової плити, котла, колонки, шляхом опломбування крану вводу, яке проведено пломбою С26510119, про що складено акт про відключення (підключення) газових приладів №143176 від 20.01.2016. Показання використаного природного газу на момент відключення газових приладів становлять 48 303 м3.

12 січня 2018 року працівниками ПАТ «Запоріжгаз», за заявкою № 307, з метою контролю газопроводу було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами обстеження та виконання робіт встановлено наступне: разом із майстром ОСОБА_3 обстежили газопровід і прилади за вказаною адресою та виявили недозакритий кран вводу на будинок під опломбованим пристроєм з пломбою № С26510119. Здійснили спробу розпалу газової плити, газу на приладі немає. Наявний відвід газопроводу на літню кухню, та зі слів абонента газові прилади в кухні відсутні, доступу до кухні не надано. Зняли кран вводу на будинок, на газопровід встановили заглушку з пломбою № С40884076 (виконавці ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ).

За наслідками проведення контролю газопроводу за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками ПАТ «Запоріжгаз» ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , за участю споживача ОСОБА_1 , складено акт про порушення № від 12.01.2018.

У вищевказаному акті зазначено про порушення Кодексу газорозподільних систем: несанкціоноване відновлення газопостачання, а саме кран вводу у відкритому (частково) положенні, але пломбувальний пристрій та пломба № НОМЕР_2 не порушені. Порушення усунуто шляхом механічного від`єднання, а саме демонтажу крану вводу, встановлення інвентарної заглушки № 40884076 та її опломбування. Покази лічильника ЗВТ на дату складання акту: 49426,98 м3. У вказаному акті також було зазначено, про запрошення споживача на засідання комісії.

ОСОБА_1 внесені зауваження до акту про те, що інспектором Вінярською Н.С. проведено пробне включення газової плити, плита не працювала; бригадир АДС виявив свищ на трубі.

Згідно акту про припинення/обмеження газопостачання №307 від 12.01.2018, у будинку АДРЕСА_1 , припинення газопостачання відбулось у зв`язку із визнанням в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених наслідків аварій, спричиненими надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

12 січня 2018 року акт про порушення № 4 розглянуто на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз», яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

Відповідно до протоколу № 149 акт про порушення № 4 задоволено.

27 лютого 2019 року на підставі задоволеного акту про порушення від 12.01.2018 № було складено рахунок на оплату вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу та акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості, згідно яких сума необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу у зв`язку із несанкціонованим відновленням газоспоживанням складає 34 195, 40 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спірні правовідносини регулюються Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС), який затверджений 30.09.2015 постановою № 2494 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Положеннями частин першої та другої статті 59 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу, зокрема є: несанкціонований відбір природного газу; самовільне під`єднання до системи, зривання або пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра, заглушок тощо, що впливає на безпеку постачання природного газу або результати вимірювання.

Пунктом четвертим гл. 2 р.I Кодексу ГРС, Оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання своїх функцій та обов`язків, передбачених законодавством.

Згідно п.1 гл. 2 р. ХІ Кодексу ГРС до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать, в тому числі несанкціоноване відновлення газоспоживання.

Несанкціоноване відновлення газоспоживання виявлений після складання акта про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком (п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу ГРС).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» не доведено той факт, що ОСОБА_1 допущено порушення Кодексу газорозподільних систем, яке зазначено у акті про порушення, у вигляді несанкціонованого відновлення газоспоживання у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 було відключено від газових приладів 20.01.2016 шляхом опломбування крану вводу пломбою С26510119.

У акті про порушення № від 12.01.2018, зазначено, що працівниками ПАТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» за вказаною адресою встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем у вигляді несанкціонованого відновлення газопостачання, а саме, що кран вводу знаходиться у відкритому (частково) положенні.

За змістом поняття несанкціонованого відновлення газоспоживання, що міститься у Кодексі газорозподільних систем, слід дійти висновку, що для вчинення такого порушення споживач, після складання акта про припинення розподілу природного газу, повинен вчинити активні дії, спрямовані на несанкціонований відбір природного газу на об`єкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком.

Судом першої інстанції надано належну оцінку та досліджено відеозапис, на якому зафіксовано обстеження крану вводу за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що в ході демонтажу пломбувального пристрою та пломби С26510119, які встановлені на крані вводу, було виявлено, що кран вводу частково відкритий, однак пломбувальний пристрій та пломба, які були встановлені самими працівниками позивача, є цілими, без пошкоджень, про що зазначено і в самому акті про порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вірно встановив, що кран вводу у частково відкритому положенні перебував не з вини відповідача ОСОБА_1 , оскільки його неможливо відкрити самостійно без зриву або пошкодження пломби встановленої на ньому.

Крім того, у заявці № 307 від 12.01.2018 зазначено, що працівниками ПАТ «Запоріжгаз» було здійснено спробу розпалу газової плати, однак газ на вказаному приладі відсутній, що також свідчить про відсутність несанкціонованого відновлення газоспоживання.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що показання лічильника використаного природного газу, які були зняті на момент відключення газових приладів - 20.01.2016 різняться із показаннями лічильника на момент складання акту про порушення - 12.01.2018, різняться, не свідчить беззаперечно про факт несанкціонованого відновлення газоспоживання споживачем, оскільки виток газу міг відбутися і за інших причин, які позивачем належним чином не були встановлені.

ОСОБА_1 у акті про порушення № зроблено відмітку в розділі "зауваження споживача» про те, що працівниками ПАТ «Запоріжгаз» було виявлено свищ у трубі газопроводу (а.с.6 зворот).

Вказана обставина позивачем не спростована ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції.

Позивачем не доведено наявність в діях відповідача складу несанкціоноване втручання у роботу газорозподільної системи для застосування до останнього штрафних санкцій, у вигляді оплати визначеної суми вартості необлікованого обсягу природного газу, яка розрахована в порядку, передбаченому Розділом ХІ глави 3 пункту 2 Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем.

Таким чином, судом першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт несанкціонованого відновлення ОСОБА_1 газоспоживання шляхом відкриття крану вводу, за адресою: АДРЕСА_1 .

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на неналежну оцінку судом доказів по справі, оскільки, відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. А не зазначення в мотивувальній частині рішення мотивів, з яких суд бере до уваги або відхиляє докази, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, не може бути підставою для скасування чи зміни рішення суду, якщо справа вирішена по суті правильно.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними позовній заяві, яким суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньої аргументованими, при цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

При цьому, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт 46 рішення). Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз».

Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді: