ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9887/18 Головуючий в І інстанції: Майдан С.І.
Номер провадження: №22-ц/819/987/20 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Крижановського Миколи Михайловича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 лютого 2020 року, у складі судді Майдан С.І., у справі за позовом Майтапової Валерії Юріївни, діючої від імені Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року Майтапова Валерія Юріївна, діюча від імені Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль",звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №014/24/770 від 07.04.2006 року станом на 16.03.2018 року у розмірі 51710,76 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1358578,91грн, яка складається з:

--- заборгованості за кредитом у розмірі 40029,19 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1051673,06грн, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1582,03 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 41564,13грн;

--- заборгованість за відсотками у розмірі 11681,57 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 306905,85грн, у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 11668,41 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 306560,10грн,

а також стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 20378,68грн та 881,00грн за заяву про забезпечення позову.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

07.04.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль", правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язки є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк "Аваль", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/24/770, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 52000 доларів США строком до 07.04.2026 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12,00% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором.

24.03.2010 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, а саме: сторони дійшли згоди щодо врегулювання заборгованості позичальника за кредитним договором відповідно до п.1 Додаткової угоди №1 від 24.03.2010 року. Зокрема, сторони домовилися тимчасово, на період з 24.03.2010 року по 24.12.2010 року, зменшити розмір щомісячного платежу позичальника. Графік погашення кредиту та інших платежів, а також розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено в новій редакції (п.3 Додаткової угоди №1).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 07.04.2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, що виникають з умов кредитного договору №014/24/770 від 07.04.2006 року в повному обсязі цих зобов`язань.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 07.04.2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, що виникають з умов кредитного договору №014/24/770 від 07.04.2006 року в повному обсязі цих зобов`язань.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на адресу позичальника та поручителів було направлено 02.03.2018 року вимоги про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, надавши можливість добровільно врегулювати заборгованість протягом 60 днів.

Однак, у визначені кредитором строки вимоги не були виконані, заборгованість не погашена.

Станом на 16.03.2018 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором складає 51710,76 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1358578,91грн, яка складається з:

--- заборгованості за кредитом у розмірі 40029,19 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1051673,06грн, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1582,03 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 41564,13грн;

--- заборгованості за відсотками у розмірі 11681,57 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 306905,85грн, у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 11668,41 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 306560,10грн.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст.526, 536, 546, 553, 554, 610, 611, 625 ЦК України, ч.2 ст.1050 ЦК України просить задовольнити позов.

Адвокатом Крижановським Миколою Михайловичем, діючим від імені відповідача ОСОБА_3 , подано 12.04.2019 року відзив, відповідно до якого просив у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_3 за договором поруки, відмовити у повному обсязі. При цьому послався на те, що порука за договором поруки від 07.04.2006 року, який уклали Акціонерний поштово-пенсійний банк "Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк "Аваль", та фізична особа ОСОБА_3 , є припиненою, оскільки банк не звернувся з позовом до ОСОБА_3 як поручителя у визначений ч.4 ст.559 ЦК України та передбачений п.4.1 договору поруки 3-річний строк, тобто з 04.02.2015 року (з дати отримання вимоги про дострокове виконання зобов`язання) до 04.02.2018 року.

10 червня 2019 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якій дано заперечення на поданий відзив. Зокрема зазначено, що за цим кредитним договором банк подав позов до суду 12.03.2015 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 24.07.2015 року у справі було відкрито провадження. У зв`язку з погашенням позичальником простроченої заборгованості банком було подано заяву про залишення позову без розгляду, яку було задоволено. Після цього позичальником знову умови кредитного договору не виконувалися, на адресу позичальника та поручителів було направлено 02.03.2018 року вимоги про дострокове погашення заборгованості протягом 60 днів. Однак вказані вимоги виконані не були. А тому вважає, що доводи, вказані у відзиві на позов, задоволенню не підлягають.

Адвокатом Крижановським Миколою Михайловичем, діючим від імені відповідача ОСОБА_3 , подано 11.06.2019 року додатковий відзив, відповідно до якого просив у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_3 за договором поруки, відмовити у повному обсязі. При цьому послався на те, що порука за договором поруки від 07.04.2006 року, який уклали Акціонерний поштово-пенсійний банк "Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк "Аваль", та фізична особа ОСОБА_3 , є припиненою, оскільки банк не звернувся з позовом до ОСОБА_3 як поручителя у визначений ст.559 ЦК України 6-місячний строк. При цьому також зазначив, що після пред`явлення 27.01.2015 року банком вимоги про дострокове повернення кредиту в строк до 27.03.2015 року банк звернувся 12.03.2015 року з позовом, а, як вказує сам позивач, 16.10.2015 року позичальник повністю погасив кредитну заборгованість. Отже, вимогою від 27.01.2015 року банк змінив істотну умову договору його строк, визначивши його як 27.03.2015 року. Тобто, дія договору та строк користування кредитом припинилися з 27.03.2015 року. Тому є незаконним нарахування відсотків з 28.03.2015 року по 16.03.2018 року. Банк повторно звернувся до суду лише 18.03.2018 року, проте таке звернення відбулося за межами 6-місячного строку, визначеного ч.4 ст.559 ЦК України.

У своїй відповіді на повторний відзив на позов від 18.07.2019 року представник позивача послався на аналогічні обставини, викладені ним у відповіді на відзив та вважає, що доводи, вказані у відзиві на позов, задоволенню не підлягають.

У заяві від 19.02.2020 року адвокат Крижановський Микола Михайлович, діючий від імені відповідача ОСОБА_3 , просить у позові відмовити у повному обсязі. При цьому послався на те, що з 28.08.2019 року у зв`язку з відступлення права вимоги позивачем АТ "Райффайзен Банк Аваль" іншій особі АТ "Оксі Банк" за договором від 28.08.2019 року АТ "Райффайзен Банк Аваль" не є кредитором ОСОБА_1 , що є підставою для відмови в позові не лише до позичальника ОСОБА_1 , а й до поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 лютого 2020 року у задоволенні позову було відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі адвокат Крижановський Микола Михайлович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині з урахуванням доводів апеляційної скарги щодо дійсного розміру боргу позичальника ОСОБА_1 та щодо припинення поруки за договорами поруки від 07.04.2006 року, укладеними з поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу відмовити в повному обсязі. При цьому послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, вказав, що суд не врахував незаконність нарахування позивачем відсотків з 28.03.2015 року по 16.03.2018 року, адже, направивши 27.01.2015 року позичальнику вимогу про дострокове виконання зобов`язання за договором протягом 60 днів (до 27.03.2015 року), банк змінив істотну умову кредитного договору строк погашення кредиту, визначивши його як 27.03.2015 року. І тому позичальник був зобов`язаний повернути до 27.03.2015 року весь кредит. Тому відсотки можуть нараховуватися лише в межах строку кредитування, а саме до 27.03.2015 року.

Також зазначив, що з огляду на зазначене суд залишив поза увагою, що загальний розмір кредитної заборгованості станом на 27.03.2015 року склав 49136,73 доларів США, з яких: 40629,19 доларів США заборгованість за кредитом; 8507,54 доларів США заборгованість по процентах. А з урахуванням сплати після 27.03.2015 року позичальником ОСОБА_1 11805,77 доларів США (платежами від 30.04.2015р, від 16.10.2015р, від 26.10.2016р) та положень ст.534 ЦК України щодо черговості погашень вимог кредитора на дату звернення банку з цим позовом розмір заборгованості склав 37330,96 доларів США і вся вказана сума відноситься до тіла кредиту, оскільки заборгованість по процентах є погашеною. Відтак є помилковим висновок суду про розмір заборгованості за кредитним договором в 51710,76 доларів США.

Також вказав, що хоча суд і відмовив у позові через відступлення права вимоги позивачем АТ "Райффайзен Банк Аваль" іншій особі АТ "Оксі Банк" за договором від 28.08.2019 року, однак невірний висновок про дійсний розмір заборгованості позичальника ОСОБА_1 має преюдиційне значення і може бути використаний новим кредитором під час іншого судового спору.

Також зазначив, що судом не було враховано й те, що звернення 18.05.2018 року банку до суду з цим позовом відбулось за межами 6-місячного строку, визначеного ч.4 ст.559 ЦК України ( в редакції, яка діяла на час пред`явлення позову), оскільки вимогою від 27.01.2015 року банк змінив істотну умову кредитного договору строк погашення кредиту, визначивши його як 27.03.2015 року. Вказане свідчить про припинення поруки за договорами поруки, укладеними 07.04.2006 року з поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При цьому суд взагалі не зробив висновків щодо позовних вимог, заявлених до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Справу вчергове було призначено до апеляційного розгляду на 27.10.2020 року о 16-00 годині, в судове засідання з`явився лише представник ОСОБА_1 адвокат Крижановський М.М. Решта учасників, що були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися й жодних заяв до суду не надали. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

07.04.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк "Аваль", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/24/770, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 52000 доларів США строком до 07.04.2026 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12,00 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором (а.с.10-12).

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, а саме: сторони дійшли згоди щодо врегулювання заборгованості позичальника за кредитним договором відповідно до п.1 Додаткової угоди №1 від 24.03.2010 року. Зокрема, сторони домовилися тимчасово, на період з 24.03.2010 року по 24.12.2010 року, зменшити розмір щомісячного платежу позичальника. Графік погашення кредиту та інших платежів, а також розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено в новій редакції (п.3 Додаткової угоди №1) (а.с.13-15).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07.04.2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, що виникають з умов кредитного договору №014/24/770 від 07.04.2006 року в повному обсязі цих зобов`язань (а.с.27-28).

Відповідно до п.4.1. вказаного Договору: цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов`язання; також порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Аналогічний договір поруки з тотожними умовами було укладено 07.04.2006 року між банком та ОСОБА_3 (а.с.25-26).

На адресу позичальника та поручителів банком було направлено 02.03.2018 року вимоги про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором протягом 60 календарних днів з дати вимоги. При цьому банк послався на невиконанням позичальником умов кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. Банком було зазначено розмір кредитної заборгованості станом на 08.02.2018 року, а саме: 40029,19 доларів США заборгованість за кредитом; 10891,96 доларів США заборгованість по процентах (а.с.31-33).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 16.03.2018 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором складає 51710,76 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1358578,91грн, яка складається з:

--- заборгованості за кредитом у розмірі 40029,19 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1051673,06грн, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1582,03 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 41564,13грн;

--- заборгованості за відсотками у розмірі 11681,57 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 306905,85грн, у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 11668,41 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 306560,10грн (а.с.128-131).

Матеріали справи містять надані позивачем документи, які стороною відповідачів не заперечуються, що свідчать про те, що правовідносини за вказаним кредитним договором вже були у 2015 році предметом судового розгляду.

Так, за цим кредитним договором банк направив 27.01.2015 року позичальнику та обом поручителям вимогу про дострокове виконання зобов`язання за договором протягом 60 днів (а.с.141, 142, 143). Через невиконання відповідачами вказаної вимоги банк подав позов до суду до зазначених відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором і ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 24.07.2015 року у справі було відкрито провадження (а.с.144). У зв`язку з погашенням позичальником простроченої заборгованості банком було подано заяву про залишення позову без розгляду (а.с.149), яку було задоволено ухвалою суду від 19.10.2015 року (а.с.150).

28.08.2019 року АТ "Райффайзен Банк "Аваль" та АТ "Оксі Банк" уклали договір відступлення права вимоги №114/2-17, згідно з яким відбулося відступлення прав вимог, а саме АТ "Оксі Банк" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема, як вбачається з реєстру боржників №114/2-17 від 28.08.2019 року, по відношенню до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №014/24/770 від 07.04.2006 року (а.с.160, 161).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду справи права позивача не порушені, оскільки право вимоги за кредитним договором до відповідача він відступив АТ "Оксі Банк", а відтак заборгованість за кредитним договором перед позивачем відсутня, виходив з того, що в порушення вимог ст.55 ЦПК України від правонаступника позивача до суду не надходило відповідного клопотання про заміну позивача АТ "Райффайзен Банк "Аваль" на його правонаступника АТ "Оксі Банк", а також виходив з того, що на даний час позивач втратив право вимоги до відповідачів та не є належним позивачем у даному спорі.

Апеляційний суд в основному погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним по суті.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ч.1 ст.627 вказаного Кодексу відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст.554 ЦК України).

Таким чином, оскільки на час розгляду справи право вимоги за кредитним договором до відповідача позивач відступив іншій особі, а саме АТ "Оксі Банк", тому заборгованість за кредитним договором перед позивачем відсутня, права позивача за цим позовом не порушені, позивач на даний час втратив право вимоги до позичальника, а відтак і до інших відповідачів, які є поручителями.

Отже, підстав для задоволення (повного чи часткового) позовних вимог немає, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції.

Разом з тим, слід звернути увагу на таке.

Відповідно до положень ст.82 ЦПК України:

--- обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4);

--- обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.5).

У цій справі суд першої інстанції встановив, що станом на 16.03.2018 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором складає 51710,76 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1358578,91грн, яка складається з:

--- заборгованості за кредитом у розмірі 40029,19 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1051673,06грн, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1582,03 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 41564,13грн;

--- заборгованості за відсотками у розмірі 11681,57 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 306905,85грн, у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 11668,41 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 306560,10грн.

Апеляційний суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин, враховуючи те, що на час розгляду справи право вимоги за кредитним договором до відповідача позивач відступив іншій особі, а саме АТ "Оксі Банк", тому будь-яка заборгованість за кредитним договором перед позивачем відсутня, враховуючи, що права позивача за цим позовом жодним чином не порушені, а також враховуючи те, що належний позивач участі у справі не брав, є передчасним висновок суду першої інстанції щодо конкретного розміру кредитної заборгованості, адже, з одного боку, відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України встановлений у цій справі розмір кредитної заборгованості позичальника перед кредитором вже не може бути спростований позичальником в іншій справі, а, з іншого боку, встановлений у цій справі розмір кредитної заборгованості позичальника може бути у загальному порядку спростований особою, яка не брала участі у цій справі, а саме належним кредитором.

Тобто, у цій справі доказуванню насамперед підлягає встановлення наявності чи відсутності у позивача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" підстав для його вимоги до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. І лише після встановлення наявності таких підстав доказуванню підлягає розмір заборгованості та відповідальність (наявність чи відсутність її) поручителів. Оскільки встановлено, що права позивача за цим позовом жодним чином не порушені через відступлення ним права вимоги за кредитним договором іншій особі, а саме АТ "Оксі Банк", то є зайвим встановлення конкретного розміру кредитної заборгованості та відповідальність поручителів.

Відповідно, в цій частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими. З огляду на зазначене, згідно з п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити у зазначеній частині, а рішення суду змінити в його мотивувальній частині з підстав, зазначених у цій постанові, а саме виключити з його мотивувальної частини посилання на встановлений станом на 16.03.2018 року розмір заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором.

В решті доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та є такими, що висновків суду не спростовують.

Зокрема, підлягають відхиленню посилання скаржника на необхідність зміни рішення суду першої інстанції в його мотивувальній частині з урахуванням доводів апеляційної скарги щодо дійсного розміру боргу позичальника ОСОБА_1 , його посилання на незаконність нарахування позивачем відсотків з 28.03.2015 року по 16.03.2018 року, наслідком чого, на думку скаржника, є наявність дійсної заборгованості за кредитним договором в 37330,96 доларів США замість помилково зазначеної в розмірі 51710,76 доларів США. На думку скаржника вказане має преюдиційне значення і може бути використане новим кредитором під час іншого судового спору. При цьому апеляційний суд враховує те, що, як вже зазначалось, належний позивач участі у справі не брав, а тому є передчасним висновок суду першої інстанції щодо конкретного розміру кредитної заборгованості й відсутні підстави для встановлення такого судом апеляційної інстанції зі зміною мотивувальної частини оскаржуваного рішення у відповідній частині.

Також слід залишити поза увагою й посилання скаржника на необхідність зміни рішення суду першої інстанції в його мотивувальній частині з урахуванням доводів апеляційної скарги щодо припинення поруки за договорами поруки від 07.04.2006 року, укладеними з поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відтак на відсутність висновків суду першої інстанції щодо позовних вимог, заявлених до вказаних відповідачів. При цьому апеляційний суд враховує зазначене вище стосовно того, що належний позивач участі у справі не брав, що має відповідні наслідки, а також те, що вказані доводи виходять за межі прав адвоката ОСОБА_4 , діючого від імені ОСОБА_1 , оскільки заявлені в інтересах відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не уповноважували на захист своїх прав адвоката Крижановського Миколи Михайловича. У цій справі в позові до вказаних відповідачів відмовлено у зв`язку з тим, що будь-яка заборгованість за кредитним договором перед позивачем відсутня через відступлення позивачем права вимоги за кредитним договором іншій особі. А тому є зайвим встановлення конкретного розміру кредитної заборгованості та відповідальність поручителів.Питання припинення поруки може бути, за наявності підстав, предметом розгляду за участі належного позивача, з можливістю для належних учасників надання відповідних доказів.

За положенням ст.133 ЦПК України:

--- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ (ч.1);

--- до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3).

Стаття 137 вказаного Кодексу детально описує порядок відшкодування та визначення вказаних витрат, зокрема:

--- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1);

--- за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2);

--- для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3);

--- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4);

--- у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5);

--- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6).

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2);

--- розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо);

такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8).

При поданні апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 сплатив судовий збір у встановленому судом розмірі 1057,20грн. Можна дійти висновку, що вимоги за апеляційної скарги задоволено на 50%.

Отже, з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, в розмірі 528,60грн (1057,20грн х 50%).

У поданій 06.10.2020 року заяві "Щодо судових витрат" (а.с.249) адвокат Крижановський Микола Михайлович, діючий від імені ОСОБА_1 , пославшись на постанову ВС від 02.09.2020р у справі №329/766/18 та постанову Об`єднаної палати ВС від 03.10.2019р у справі №922/445/19, просить вирішити питання щодо витрат на надану професійну правничу допомогу, враховуючи те, що такі витрати підлягають розподілу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача ОСОБА_1 надано Договір №2020/17 про надання правової допомоги від 03.04.2020 року (а.с.250), укладений між вказаним відповідачем та адвокатом Крижановським Миколою Михайловичем, Рахунок №1 від 05.10.2020р (а.с.251) та Акт №1 здавання-приймання виконаних робіт (послуг) від 05.10.2020р (а.с.252). Ордер адвоката від 04.04.2020 року (а.с.200), попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат надано до самої апеляційної скарги (а.с.201).

У пунктах 2.1. і 2.2. Договору передбачено сплату гонорару за надану правову допомогу, виходячи з розрахунку одного прожиткового мінімуму на 1 особу за 1 годину роботи адвоката, деталі погоджуються сторонами шляхом підписання Акту здавання-приймання виконаних робіт (послуг).

В попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат в 8408,00грн зазначені складові детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом, зокрема 1 година на ознайомлення зі змістом рішення (2102,00грн), 2 години складання та подання до суду апеляційної скарги на рішення (4204,00грн), 1 година участь у судових засіданнях (2102,00грн) (а.с.201).

Наявний Акт №1 здавання-приймання виконаних робіт (послуг) від 05.10.2020р містить детальний опису робіт (послуг), виконаних адвокатом, зокрема 1 година на ознайомлення зі змістом рішення (2102,00грн), 2 години складання та подання до суду апеляційної скарги на рішення (4204,00грн), 1 година участь у судових засіданнях (2102,00грн). Загальна вартість виконаних робіт (послуг) складає 8408,00грн.

При апеляційному розгляді справи стороною відповідача ОСОБА_1 не надано відповідних документів на підтвердження сплати витрат на професійну правничу допомогу. Однак такі витрати підлягають розподілу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено. Це зазначено у п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України та у постановах Верховного Суду, зокрема в постанові від 02.09.2020р у справі №329/766/18 та постанові Об`єднаної палати ВС від 03.10.2019р у справі №922/445/19.

Отже, відповідачем ОСОБА_1 підлягає сплаті адвокату в рахунок витрат на професійну правничу допомогу 8408,00грн, за умови участі адвоката в судових засіданнях 1 година.

Апеляційний суд вважає, що у цій справі наявний передбачений ч.3 ст.137 ЦПК детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом.

Згідно протоколу судового засідання розгляд справи в апеляційному суді відбувся за участі адвоката Крижановського М.М., діючого від імені відповідача ОСОБА_1 .

Таким чином, витрати на правову допомогу складають 8408,00грн (2102,00грн + 4204,00грн + 2102,00грн).

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України позивач не заявив про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Апеляційний суд вважає, що з огляду на складність справи, її тривалість, того, яке вона має значення для сторін, обсягу наданих адвокатом Крижановським М.М. послуг і виконаних робіт, та час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та послуг, розмір витрат на оплату послуг адвоката в 8408,00рн є співмірним та відповідає складності справи та положенню ч.4 ст.137 ЦПК України.

Відтак, стягненню з позивача на користь відповідача підлягають судові витрати у вигляді витрат на оплату правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 4204,00грн (8408,00грн х 50,00% : 100%).

Тобто, разом з судовими витратами, пов`язаним зі сплатою судового збору (528,60грн) та судовими витратами у вигляді витрат на оплату правничої допомоги (4204,00грн) загальний розмір судових витрат, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 складає 4732,60грн (528,60грн + 4204,00грн).

Керуючись ст.ст.141, 367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Крижановського Миколи Михайловича, діючого від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 лютого 2020 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.

Стягнути з Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат 4732,60грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 29 жовтня 2020 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська