Ухвала

02 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 665/748/18

провадження № 61-15562ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 лютого 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство Будвироби», ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Підприємство Будвироби», ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 03 липня 2014 року, близько 04.30 годин на автодорозі «Нова Каховка - Армянськ» Чаплинського району Херсонської області за участю автомобіля DAF XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої від отриманих тілесних ушкоджень померла дочка позивача - ОСОБА_3 . Власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_4 . Цивільна відповідальність застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування».

26 січня 2015 року постановою слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Херсонській області кримінальне провадження за фактом даної ДТП закрито з підстав відсутності в діях водія ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті286 КК України.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 27 грудня 2017 року, яке частково змінено постановою апеляційного суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року, за наслідком розгляду її позову до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування, стягнуто на користь позивача з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» 46 297,20 грн, виключено з мотивувальної частини рішення висновок суду про те, що розмір морального відшкодування у спірних правовідносинах підлягає зменшенню до встановленого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загального розміру страхового відшкодування.

Враховуючи, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 27 грудня 2017 року та постановою апеляційного суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року з ПрАТ «Страхова компанія АХА Страхування» на користь позивача стягнуто шкоду в межах страхового відшкодування, проте фактичний розмір шкоди є значно вищим, посилаючись на статті 1194, 1195 ЦК України, ОСОБА_2 звернулася з даним позовом до ТОВ «Будвироби» та ОСОБА_1 , як особа яка заподіяла шкоду, у якому просила стягнути з відповідачів на свою користь різницю між фактичним розміром матеріальної та моральної шкоди та розміром, стягнутої суми за рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 27 грудня 2017 року та постановою апеляційного суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року.

Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням уточнень та збільшення позовних вимог позивач просила суд стягнути з відповідачів матеріальну шкоду за встановлення надгробного пам`ятника у розмірі 16 480 грн та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12 871,44 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 85 384 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 лютого 2020 року в оскарженій частині залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову є відшкодування шкоди у розмірі 116 480 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що наведені заявником підстави є такими, що становлять виняткове значення для учасника справи та, що розгляд цієї справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної правозастосовчої практики.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Отже, у Верховного Суду відсутні підстави для відкриття касаційного провадження. Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи

до категорії малозначних, касаційна скарги не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка

є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 лютого 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство Будвироби», ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. А. Калараш

Є. В. Петров