КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 752/7081/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9468/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Мазур Ю.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

3 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Макаровій К.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного Товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С ТА Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася з даним позовом до відповідача, в якому просила визнати виконавчий напис № 7071, яким стягнуто з неї на користь АТ «Банк Форвард» суму заборгованості у розмірі 51986 грн. 81 коп., вчинений 9 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_2 подала заяву, в якій просила зупинити стягнення за виконавчим написом № 7071 від 9 листопада 2019 року.

В обґрунтування заяви посилалась на те, що9 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. було вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за № 7071, на підставі якого приватним виконавцем Павелків Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 60795726, а тому, з метою ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав, просила про забезпечення позову шляхом зупинення виконання за виконавчим написом № 7071 від 9 листопада 2019 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 16 квітня 2020 року та прийняти нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Зазначає, що оскаржується виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого відкрито виконавче провадження, відтак, з урахуванням предмету спору і змісту заявлених позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також вважає, що зупинення стягнення за виконавчим написом не є вирішенням позовних вимог по суті.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено будь-яких підстав в силу ч. 2 ст. 149 ЦПК України, які б давали суду право забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса, крім того, вимоги заяви про забезпечення позову та позовні вимоги є не співмірними, оскільки у випадку задоволення заяви про забезпечення позову, передбачатиме фактично задоволення позовних вимог тимчасового характеру, тому правових підстав для задоволення заяви немає.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає встановленим у справі обставинам та зроблений з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з роз`ясненнями п. 4 цієї Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчилися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась з позовом до АТ «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Незнайко Є.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 5 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 7071, виданого 9 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_2 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 52836 грн. 81 коп.

Враховуючи, що позивач звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі оскаржуваного виконавчого напису, відкрито виконавче провадження, колегія суддів вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа призведе до утруднення чи унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, у випадку задоволення її позову.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення не підлягає задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про те, що у випадку задоволення заяви про забезпечення позову, передбачатиме фактично задоволення позовних вимог тимчасового характеру, колегія суддів вважає, такими що не ґрунтуються на нормах процесуального права.

Згідно ч.1 п.6 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

З урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що заяву позивача про забезпечення позову слід задовольнити та в порядку забезпечення позову зупинити стягнення за виконавчим написом № 7071 від 9 листопада 2019 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 51986 грн. 81 коп.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, для вжиття яких існували усі передбачені процесуальним законодавством підстави, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

У порядку забезпечення позову зупинити стягнення за виконавчим написом № 7071 від 9 листопада 2019 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 51986 грн. 81 коп.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 5 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді