Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 361/3451/17
Номер провадження 22-ц/824/11640/2020
Головуючий у суді першої інстанції Т.В. Селезньова
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
21 жовтня 2020 року місто Київ

Номер справи 361/3451/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Кравець В.А., Шкоріної О.І.

секретар судового засідання: Сіра Ю.М.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Альфа-банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2020 року,

постановлену у складі судді Селезньової Т.В., в приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області, повна ухвала суду складена 28.04.2020, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 ОСОБА_1 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просила здійснити поворот виконання заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року у справі №361/3451/17 та стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на свою користь грошові кошти у сумі 217337,78 грн.

Дана заява мотивована тим, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року було задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь останнього заборгованість за кредитним договором. Оскільки ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року було скасовано вищевказане заочне рішення суду, а в подальшому позов ПАТ «Укрсоцбанк» було залишено без розгляду, стягнуті в межах процедури примусового виконання заочного рішення суду грошові кошти з рахунків відповідача повинні бути повернуті останній в порядку ст.444 ЦПК України.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2020 року, з урахуванням ухвали суду від 15 липня 2020 року про виправлення описки, вищевказану заяву ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з АТ «Альфа-Банк» (правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк») в порядку повороту виконання заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року суму 217337,78 грн., що була стягнута з останньої на користь ПАТ «Укрсоцбанк» на виконання вказаного заочного рішення, в тому числі у виконавчому провадженні №56284239 - 188326,16 грн. і у виконавчому провадженні №56284134 - 29011,62 грн.

Постановляючи ухвалу про поворот виконання рішення, місцевий суд виходив з положень ст.444 ЦПК України та обґрунтованості заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення, оскільки заочне рішення, за яким з неї стягнуто кошти скасовано, а після нового розгляду справи позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції АТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин щодо наявності підстав для задоволення вказаної заяви, у зв`язку із чим просило суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року.

В обґрунтування скарги зазначив, що вказані суми судом першої інстанції було стягнуто з заявника незаконно, оскільки судом першої інстанції не було враховано положення статті 1215 ЦК України та правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04 вересня 2019 року у справі №569/15646/16-ц.

Представник АТ «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог закону. Будь-яких заяв, клопотань до суду апеляційної інстанції на час розгляду справи від останнього не надходило.

ОСОБА_1 за викликом у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась апеляційним судом у відповідності до вимог закону. При цьому, жодних заяв, або ж клопотань з приводу відкладення судового засідання від останньої на адресу суду не надходило. Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Суд апеляційної інстанції, на підставі положень ч.2 ст.372 ЦПК України вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності нез`явившихся представника позивача і відповідача та відповідно провести апеляційний розгляд за наявними матеріалами справи. Неявка вказаних осіб до судового засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції, та що підтверджується матеріалами справи, у червні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №410/135/08-Пі від 24.07.2008 у загальному розмірі 73527,64 дол.США.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року вказаний позов ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь останнього заборгованості у розмірі 73527,64 дол.США та витрати по сплаті судового збору в розмірі 29011,62 грн. (а.с.49-51, т.1).

Убачається, що на примусове виконання вищевказаного судового рішення Броварським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчі листи (а.с.61, т.1).

18.07.2018 ОСОБА_1 подала до місцевого суду заяву про перегляд вищевказаного заочного рішення суду від 17 жовтня 2017 року (а.с.71-76, т.1).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року вищевказане заочне рішення суду було скасовано та призначено справу до розгляду в судовому засіданні у загальному порядку (а.с.92-94, т.1).

11.04.2019 Броварським міськрайонним судом Київської області постановлено ухвалу про залишення позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України (а.с.235, т.1).

З наданих до суду першої інстанції доказів убачається, що до постановлення Броварським міськрайонним судом Київської області ухвали про скасування вказаного вище заочного рішення суду приватним виконавцем були відкриті виконавчі провадження з примусового виконання вказаного заочного рішення суду та, відповідно, вчинялися певні виконавчі дії.

Зокрема, постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. від 23.05.2018 було закінчено виконавче провадження №56284134 з виконання виконавчого листа №361/3451/17, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області на примусове виконання вищевказаного заочного рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судового збору у розмірі 29011,62 грн., у зв`язку із його фактичним виконанням (а.с.67, т.1).

24.07.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56284239 з виконання виконавчого листа №361/3451/17, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області на примусове виконання заочного рішення суду від 17 жовтня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1931611,18 грн. (а.с.4, т.2).

Зазначене виконавче провадження №56284239 було закінчено приватним виконавцем на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із скасування судового рішення, на підставі якого було виданий виконавчий документ.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 12.06.2019 за вих.№С11-000-157-01/357 убачається, що відповідно до виконавчого листа №361/3451/17 від 08.11.2017, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області на банківські рахунки ОСОБА_1 було накладено арешт на будь-які видаткові операції на загальну суму 21927618,00 грн.

На підставі платіжної вимоги №56284239/3 від 17.05.2018 з рахунків було списано кошти на користь приватного виконавця Говорова П.В. та перераховано на відповідний рахунок, а саме: з депозитного рахунку № НОМЕР_1 в сумі 148610,23 грн., з зарплатного рахунку № НОМЕР_2 в сумі 22116,59 грн., з пенсійного рахунку № НОМЕР_3 в сумі 44278,46 грн. Загалом було перераховано 215005,28 грн. (а.с.7, т.2).

Вказана інформація також підтверджується поданими відповідачем копіями виписок та історій по картковому рахунку, відкритому в ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» (а.с.8, 9, 10-11,т .2).

При цьому, згідно наданих Броварським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області відомостей з пенсії ОСОБА_1 було проведено відрахування згідно виконавчого листа №361/3451/17 від 08.11.2017 про стягнення боргу у виконавчому провадженні №56284239 за липень 2018 року в розмірі 777,50 грн., серпень 2018 року - 777,50 грн. Згідно виконавчого листа 361/3451/17 від 08.11.2017 про стягнення судового збору за червень 2018 року було здійснено відрахування у розмірі 777,50 грн. Вказані кошти були утримані та відправлені на розрахунковий рахунок приватного виконавця Говорова П.В. (а.с.12, т.2).

Як повідомив приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. на подану представником відповідача заяву, в межах виконавчих проваджень №569284239 та №56284134 на рахунок приватного виконавця з обліку депозитних сум надійшли кошти в сумі 217337,78 грн., з яких 215005,258 грн. списано з рахунків боржника та 2332,50 грн. утримано із пенсії.

По виконавчому провадженню №56284134 приватним виконавцем було здійснено наступні перерахування: АТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення боргу - 29011,62 грн.; основна винагорода приватного виконавця 2901,16 грн.; повернення авансового внеску стягувачу у розмірі 580,23 грн.; витрати виконавчого провадження - 51 грн.

По виконавчому провадженню №56284239 приватним виконавцем здійснені такі перерахування: АТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення боргу - 149419,07 грн.; основна винагорода приватного виконавця - 14942,07 грн.; повернення авансового внеску стягувачу в сумі 2417,50 грн.; витрати виконавчого провадження - 18015,13 грн. (а.с.124, т.2).

Надана приватним виконавцем інформація щодо здійснених перерахувань у межах вказаних виконавчих проваджень також підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с.125-132, т.2).

Відтак, матеріалами справи достовірно підтверджено, що в порядку примусового виконання заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року, яке в подальшому було скасовано судом, з рахунків відповідача ОСОБА_1 в межах виконавчих проваджень №56284134 та №56284239 було списано на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. грошові кошти у загальному розмірі 217337,78 грн., які в подальшому були перераховані останнім в рахунок погашення боргу, судового збору, винагороди приватного виконавця, повернення авансового внеску стягувачу, а також на покриття витрат виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до наявної копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичну особу АТ «Укрсоцбанк» 03.12.2019 було припинено, а правонаступником останнього є АТ «Альфа-Банк» (а.с.68-71, т.2).

У зв`язку із чим, під час розгляду заяви про поворот виконання заочного рішення суду від 17 жовтня 2017 року, судом першої інстанції було здійснено заміну сторони позивача АТ «Укрсоцбанк» у даній справі його правонаступником - АТ «Альфа-Банк», про що 17.01.2020 було постановлено відповідну ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання (а.с.76-77, т.2).

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року, суд першої інстанції правильно послався на те, що стягнуті з рахунків відповідача в межах зазначених вище виконавчих проваджень грошові кошти у розмірі 217337,78 грн. повинні бути повернуті останній на підставі ст.444 ЦПК України та в порядку повороту виконання судового рішення, оскільки ухвалою суду від 23 липня 2018 року було скасовано раніше ухвалене у даній справі вказане заочне рішення.

Переглядаючи в апеляційному порядку постановлену судом першої інстанції ухвалу про поворот виконання заочного рішення суду від 17 жовтня 2017 року, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам процесуального права, з наступних підстав.

Так, відповідно до частини першої та дев`ятої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:1) закриває провадження у справі;2) залишає позов без розгляду;3) відмовляє в позові повністю;4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з вимогами частини п`ятої статті 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем (частина шоста статті 444 ЦПК України).

При цьому, як передбачено частиною десятою даної норми передбачено, що заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов:1) позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі.

В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Як наголошено в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах»(абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що положення статті 444 ЦПК України, якої в свою чергу передбачають поворот виконання рішення, необхідно розглядати як повернення (виконання) особою, на користь якої відбулось виконання у подальшому скасованого (зміненого) рішення, всього, що було на її користь виконано, тій особі, якою було здійснено таке виконання.

Враховуючи те, що питання про поворот виконання судового рішення не вирішувалось (та не могло вирішуватись) судом апеляційної інстанції, так як процесуальним законом визначений особливий порядок скасування та перегляду заочного рішення за заявою відповідача, а ухвалене у цій справі заочне рішення частково було виконане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про поворот виконання зазначеного заочного рішення в межах фактично стягнутих з ОСОБА_1 сум.

Вказана заява ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення була подана нею у визначений ст.444 ЦПК України строк із наданням належних доказів, що підтверджують те, що суму, стягнуту за вказаним заочним рішенням суду, списано установою банку.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №569/15646/16-ц колегія суддів вважає безпідставними, оскільки висновки, що викладені в цій постанові зроблені у справі з іншими фактичними обставинами. У вказаній справі, касаційним судом було надано оцінку щодо правильності застосування судами попередніх інстанції підстав для закриття провадження у справі за позовом про стягнення з особи безпідставно набутих грошових коштів.

При цьому викладені заявником у своїй апеляційній скарзі посилання на положення статті 1215 ЦК України також не можуть слугувати підставою для скасування ухвали суду про поворот виконання заочного рішення суду, оскільки вона є нормою матеріального права, а відтак не може бути застосована у вирішенні питання про поворот виконання рішення суду на підставі норм процесуального права.

Крім того, вказана норма права передбачає безпідставно набуте майно, що не підлягає поверненню якщо виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, у той час як вказана сума коштів, що належали ОСОБА_1 , була виплачена банку приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. в порядку виконання судового рішення, яке у подальшому було скасовано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення, а тому оскаржувана ухвала суду є законною та підлягає залишенню без змін.

Посилання банка на те, що він не отримав, в порядку виконання заочного рішення, 217337,78 грн., а отримав 178430,69 грн., оскільки були утримані приватним виконавцем кошти у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду, не заслуговують на увагу суду. ОСОБА_1 має право на отримання у повному розмірі списаних банком її коштів та не має нести відповідальність по виконавчим витратам. Саме позивач має нести в цій частині відповідальність, оскільки заочне рішення суду, ухвалене на його користь, скасовано і його позов залишено без розгляду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2020 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2020 року залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 29.10.2020.

Судді:

Л.Д. Поливач

В.А. Кравець

О.І. Шкоріна