Справа № 461/7749/20
Провадження № 2-ві/461/9/20
УХВАЛА

03.11.2020 року суддя Галицького районного суду міста Львова Стрельбицький В.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Романюка Віктора Феодосійовича,

встановив:

ОСОБА_1 в ході розгляду справи №461/7749/20 за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» про відшкодування моральної шкоди подав заяву про відвід головуючого судді Романюка В.Ф. Ухвалою судді Романюка В.Ф. від 02.11.2020 року зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід, в порядку ст.33 ЦПК України.

Так, обґрунтовуючи заявлений відвід позивач покликається на обставини, які, на його думку, викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді. Зокрема, вказує на те, що суддею Галицького районного суду м. Львова Романюком В.Ф. при розгляді позовної заяви ОСОБА_1 від 21.09.2020 року необґрунтовано і безпідставно відмовлено у відкритті провадження згідно більшості позовних вимог, і відповідно у судовому захисті ОСОБА_1 прав та законних інтересів, як споживача послуг з утримання даного будинку та його співвласника. Крім того, стверджує, що головуючий суддя умисно призначив слухання справи на 12.10.2020 року, надав відповідачу 15 днів на подання і направлення позивачу відзиву, 5 днів на подання відповіді на відзив, що неможливо виконати, оскільки 3-5 днів іде на пересилку поштових відправлень. В такий спосіб на думку заявника, суддя штучно створив невигідні для захисту його прав та інтересів умови, в результаті чого йому невідомо про позицію відповідача по справі. Стверджує, що ухвали суду виходять за межі позовних вимог ч.1 ст. 134 ч. 2 ст. 264 ЦПК України, які встановлюють для суду заборону для виходу за межі позовних вимог при вирішенні спору.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.3 ст.39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Статтею 40 ЦПК України визначено, порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу. Так, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частиною восьмою цієї ж статті визначено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Основним завданням судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судових спорів, на основі принципів, зокрема верховенства права та рівності всіх учасників перед законом і судом.

Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував, що судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений

Статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантовано кожному право на справедливий суд.

Відповідно до п. 1 зазначеної статті, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, з поданої заяви вбачається, що вона мотивована непогодженням сторони із процесуальними рішеннями судді в ході розгляду справи та з часом призначення справи до розгляду.

Однак, такі доводи не можуть слугувати законною підставою для відводу судді, ґрунтуються виключно на припущеннях та суб`єктивній думці заявника, яка фактично сформована на непогодженні з прийнятими суддею процесуальними рішеннями по даній справі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Таким чином, наведені у заяві про відвід судді обставини не можуть бути законними підставами для відведення судді.

Наявності інших підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, для відводу судді Роиманюка В.Ф. позивачем не зазначено.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість складу суду у результаті розгляду даної цивільної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді при розгляді цієї справи, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Вирішуючи питання про відвід головуючого у даній справі, враховую також практику Європейського Суду згідно якої, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. Особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

У даній справі доказів упередженості судді не здобуто.

Враховуючи викладене, вважаю, що відсутні правові підстави для задоволення заяви представника відповідача про відвід головуючого судді Романюка Віктора Феодосійовича, а тому у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 260 ЦПК України, -

постановив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Романюка Віктора Феодосійовича - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.