Справа № 396/1266/20
Провадження № 2/396/431/20
РІШЕННЯ

Іменем України

29.10.2020 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участі секретаря судового засідання Стеценко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Новоукраїнка цивільну справу №396/1266/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.01.2018 року, з твердої грошової суми 900 грн. на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 15.06.2017 року по 31.07.2020 року у розмірі 31058,36 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 послалася на те, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.01.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 900 (дев`ятсот) гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття, а також аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 550 гривень. На теперішній час відповідач участі в вихованні та утриманні дитини не приймає. Будь якої добровільної матеріальної допомоги не надає, сина не провідує та не цікавиться його розвитком і вихованням, вважаючи, що 900 гривень, стягнених щомісячно в якості аліментів на утримання сина можуть забезпечити належний рівень утримання хлопчика. До того ж, відповідач сплачує аліменти епізодично. Вважає, що відповідно до законодавства було збільшено мінімальний розмір аліментів з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ті кошти, що були стягнені з відповідача, позивачу не вистачає на утримання дитини. Відповідач є здоровим та працездатним, аліменти він нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має, тому просить змінити спосіб сплати аліментів з твердої грошової суми на частку з доходу.

Крім того, протягом періоду з 01 червня 2017 р. по 31 липня 2020 р. відповідач ОСОБА_2 не виконував указаного судового рішення належним чином і не надавав належної матеріальної допомоги на утримання сина, та на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, сплачуючи аліменти епізодично, внаслідок чого станом на 01.08.2020 р. у відповідача виникла заборгованість по аліментам на утримання дитини у розмірі 19 285, 39 грн., та заборгованість по аліментам на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 11 772, 97 грн.. заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача. Вважає, що відповідач будучи працездатним та працевлаштованим, не повідомляв про місце роботи виконавчу службу з метою приховування видів заробітку, що відповідно до законодавства підлягають обліку при відрахуванні аліментів за рішенням суду, тому має право на стягнення з останнього неустойки (пені), яку розраховувала враховуючи правову позицію, викладену Верховним Судом України в постанові від 25 квітня 2018 року (справа №572/1762/15-ц, провадження №14-37цс18). Надала розрахунок, відповідно до якого за період з 15 червня 2017 року по 01.08.2020 року розмір пені становить 217 684 гривні 54 коп. (114 284 гривень 68 копійок + 103 399 гривень 86 копійок). Однак, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, що пеня не може бути більша 100 % від заборгованості по аліментах, а тому розміру неустойки (пені) зменшила до розміру заборгованості по аліментах, тобто до 31058 грн. 36 коп.

Ухвалою судді від 11.09.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у зв`язку з віднесенням даної категорії справи до малозначних.

Відповідачу направлялася ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами за адресою його місця проживання, яку відповідач отримав, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Станом на 29.10.2020 року відповідач відзив до суду не подав, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву, до суду не звертався.

Відповідно до частини другої статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з"ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.01.2018 року (а.с.14-15).

Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі «батько» вказано - ОСОБА_2 , в графі «мати» - ОСОБА_1 (а.с.13).

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.07.2017 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 900 (дев`ятсот) гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття, а також стягнуто аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 550 гривень (а.с.16-17).

На підставі рішення суду видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання та відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградскій області 05.09.2017 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с.21).

Відповідно до довідки-розрахунок, заборгованість по аліментам, стягнених на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку з ОСОБА_2 , станом на 01.08.2020 року складає 11772,97 грн. (а.с.23).

Згідно довідки-розрахунка, заборгованість по аліментам, стягнених з ОСОБА_2 на утримання сина, станом на 01.08.2020 року становить 19285,39 грн. (а.с.24).

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд враховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143- цс 13.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

08.07.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017р. №2037-VIII, яким змінено мінімальний розмір аліментів на дитину.

Згідно положень ст.182 Сімейного Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня становитиме 1921 гривня.

Таким чином з урахуванням положень ст.182 СК України суд вважає, що мінімально визначений розмір аліментів на одну дитину має становити визначену судом частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, що є більшим ніж встановлена тверда грошова суму за рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.07.2017 року.

Крім того, на момент ухвалення судового рішення відповідач ОСОБА_2 ніде не працював, тобто не мав постійного заробітку, однак на даний час як вбачається з позовної заяви, відповідач працевлаштований, хоча доказів на підтвердження даного факту позивачка не надала.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину, що не значно, однак перевищує розмір аліментів, які були стягнуті з відповідача за рішенням Новоукраїнського районного суду від 24.07.2017року, крім того відповідач працевлаштований, а тому має дохід, тобто на даний час матеріальний стан останнього змінився, тобто покращився, інших утриманців немає.

Отже з урахуванням встановлених вище обставин суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів з твердої грошової суми 900 грн. на частку від заробітку в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на відповідача, та захистом прав відповідача, в зв`язку з чим в частині зміни способу стягнення аліментів, суд задовольняє позовні вимоги.

З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що в провадженні державного виконавця Знам`янського районного ВДВС перебуває два виконавчих провадження, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Згідно із ч. 3 статтею 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" (абзац другий частини першої статті 196 СК України).

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Матеріали справи даних про застосування до відповідача заходів передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» не містять. Отже, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Закон України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, із метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до частини 2 статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Виходячи з контексту вищенаведених норм права, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Такий висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині 4 статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Цей припис підтверджує висновок про підвищений захист прав дитини.

В статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК Україниу редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

За частиною 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16.

Відповідач сплачував аліменти на утримання дитини не систематично, що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця (а.с.24) та станом на 01.08.2020 року має заборгованість за виконавчим провадженням ВП 54517166 в розмірі 19285,39 грн.,

З вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, тому наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів передбаченої статтею 196 СК України.

Те, що заборгованість по сплаті аліментам виникла не з вини відповідача, таких доказів відповідач суду не подав.

Докази про зміну розміру заборгованості на час ухвалення судом рішення не надані.

Позивач надала розрахунок пені за прострочення аліментів на утримання дитини, розмір, якої становив 114 284 грн. 68 коп., однак суд вважає його невірним, оскільки позивач не врахувала весь період заборгованості, кількість днів прострочення, які рахувала з січня 2018 року, а в позовних вимогам просила стягнути пеню за період з 15.07.2017 року по 31.07.2020 року.

Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.08.2020 року складеного державним ст. виконавцем Знам`янського міськрайонного ВДВС Хименко О.О., підтверджується, що за період з 15.06.2017 року по 31.07.2020 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитни в загальному розмірі 19285,39 грн. та судом визначено розрахунок за кожним місяцем в наступних розмірах:

за червень 2017 р. - 450 грн. (нараховано 450 грн. сплачено 0 грн.);

за липень 2017р. - 900 грн. (нараховано 900 грн. сплачено 0 грн.);

за серпень 2017 р. - 900 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за вересень 2017 р. - 900 грн. (нараховано 900 грн, сплачено 0 грн.);

за жовтень 2017 р. - 900 грн. (нараховано 900 грн, сплачено 0 грн.);

за листопад 2017 р. - 900 грн. (нараховано 900 грн, сплачено 0 грн.);

за грудень 2017 р. - 900 грн. (нараховано 900 грн, сплачено 0 грн.);

за січень 2018 р.- 900 грн. (нараховано 900 грн, сплачено 0 грн.);

за лютий 2018 р.- 900 грн. (нараховано 900 грн, сплачено 0 грн.);

за березень 2018 р.- 900 грн. (нараховано 900 грн, сплачено 0 грн.);

за квітень 2018 р.- заборгованість відсутня (нараховано 900 грн, сплачено 6020,1 грн., переплата 5120,1 грн.);

за травень 2018 р.- заборгованість відсутня (нараховано 900 грн, сплачено 500 грн., переплата 4720,1грн.);

за червень 2018 р.- заборгованість відсутня (нараховано 900 грн, сплачено 495,51 грн., переплата 4315,61 грн.);

за липень 2018р. - заборгованість відсутня (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн., переплата 3415,61 грн.);

за серпень 2018р. - заборгованість відсутня (нараховано 900 грн., сплачено 1000 грн., переплата 3515,61 грн.);

за вересень 2018р. - заборгованість відсутня (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн., переплата 2615,61 грн.);

за жовтень 2018 р. - заборгованість відсутня (нараховано 900грн., сплачено 0грн., переплата 1715,61 грн.);

за листопад 2018р. - заборгованість відсутня (нараховано 900 грн., сплачено 0грн., переплата 815,61 грн.);

за грудень 2018р. - 84,39 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за січень 2019р. - 400 грн. (нараховано 900 грн. сплачено 500 грн.);

за лютий 2019р. - 900 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за березень 2019р.- 900 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за квітень 2019р.- 900 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за травень 2019р.- 900 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за червень 2019р. - 900 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за липень 2019р. - відсутня заборгованість (нараховано 900грн., сплачено 1449грн., переплата 549грн.);

за серпень 2019р. - 351 грн.( нараховано 900 грн., сплачено 0грн.);

за вересень 2019р. - 900 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за жовтень 2019р. - 900 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за листопад 2019р. - 900 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за грудень 2019р. - 900 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за січень 2020р. - 900 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за лютий 2020р. - 900 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за березень 2020р. - 900 грн. (нараховано 900 грн., сплачено 0 грн.);

за квітень 2020р. - відсутня заборгованість (нараховано 900грн., сплачено 1800 грн., переплата 900 грн.);

за травень 2020р. - відсутня заборгованість (нараховано 900 грн., сплачено 1800 грн., переплата 1800 грн.);

за червень 2020р. - відсутня заборгованість (нараховано 900 грн., сплачено 900 грн., переплата 1800 грн.);

за липень 2020р. - відсутня заборгованість (нараховано 900грн., сплачено 0 грн., переплата 900 грн.).

Виходячи з наведеного, пеня за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 15.06.2017 року по 31.07.2020 становить:

- червень 2017 року - 450*1%*1127(днів прострочення)=5071,5 грн;

- липень 2017 року - 900*1%*1096(днів прострочення)=9864 грн;

- серпень 2017 року - 900*1%*1065(днів прострочення)=9585 грн;

- вересень 2017 року - 900*1%*1035(днів прострочення)=9315 грн;

- жовтень 2017 року - 900*1%*1004(днів прострочення)=9036 грн;

- листопад 2017 року - 900*1%*974(днів прострочення)=8766 грн;

- грудень 2017 року - 900*1%*943(днів прострочення)=8487грн;

- січень 2018 року - 900*1%*912(днів прострочення)= 8208 грн;

- лютий 2018 року - 900*1%*884(днів прострочення)=7956 грн;

- березень 2018 року - 900*1%*853(днів прострочення)=7677 грн;

- квітень 2018 року прострочена заборгованість відсутня;

- травень 2018 року - прострочена заборгованість відсутня;

- червень 2018 року - прострочена заборгованість відсутня;

- липень 2018 року - прострочена заборгованість відсутня;

- серпень 2018 року - прострочена заборгованість відсутня;

- вересень 2018 року - прострочена заборгованість відсутня;

- жовтень 2018 року - прострочена заборгованість відсутня;

- листопад 2018 року - прострочена заборгованість відсутня;

- грудень 2018 року - 84,39*1%*578(днів прострочення)=487,77 грн;

- січень 2019 року - 400*1%*547(днів прострочення)= 2188 грн;

- лютий 2019 року - 900*1%*519(днів прострочення)=4671 грн;

- березень 2019 року - 900*1%*488(днів прострочення)=4392 грн;

- квітень 2019 року - 900*1%*458(днів прострочення)=4122 грн;

- травень 2019 року - 900*1%*427(днів прострочення)=3843 грн;

- червень 2019 року - 900*1%*397(днів прострочення)=3573 грн;

- липень 2019 року - прострочена заборгованість відсутня;

- серпнень 2019 року - 351*1%*304(днів прострочення)=1067,04 грн;

- вересень 2019 року - 900*1%*274(днів прострочення)=2466 грн;

- жовтень 2019 року - 900*1%*243(днів прострочення)=2187 грн;

- листопад 2019 року - 900*1%*213(днів прострочення)=1917 грн;

- грудень 2019 року - 900*1%*182(днів прострочення)=1638 грн;

- січень 2020 року - 900*1%*151(днів прострочення)=1359 грн;

- лютий 2020 року - 900*1%*122(днів прострочення)=1098 грн;

- березень 2020 року - 900*1%*91(днів прострочення)=819 грн;

- квітень 2020 року - прострочена заборгованість відсутня;

- травень 2020 року - прострочена заборгованість відсутня;

- червень 2020 року - прострочена заборгованість відсутня;

- липень 2020 року - прострочена заборгованість відсутня.

Отже, загальний розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 15.06.2017 року по 31.07.2020 року становить 119 793, 31 грн.

З огляду на викладене та враховуючи положення частини 1 статті 196 СК України суд приходить до висновку, що оскільки за наявними в матеріалах справи доказами заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини за період з 15.06.2017 року по 31.07.2020 року становить 19285 грн. 39 коп., а пеня за вказаний період становить 119 793 грн. 31 коп., розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача необхідно зменшити до 19285 грн. 39 коп.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини виникла з вини відповідача ОСОБА_2 , оскільки доказів зворотнього відповідачем не подано, а тому є всі підстави для стягнення з нього на користь позивача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

За таких обставин, в частині позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 19285 грн. 39 коп., позов підлягає задоволенню.

З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне.

Главою 15 СК України врегульовані питання щодо обов`язку матері, батька утримувати дитину та його виконання.

Глава 22 СК України регулює питання обов`язку по утриманню інших членів сім`ї та родичів.

Відповідно до ст. 274 СК України, визначення заборгованості за аліментами, що стягуються з інших членів сім`ї та родичів, а також повне або часткове звільнення їх від сплати заборгованості провадяться відповідно до положень, встановлених статтями 194-197 цього Кодексу.

Системний аналіз Глави 15 та Глави 22 Сімейного кодексу України свідчить про те, що норми положень глави 15 СК України до правовідносин, що врегульовані нормами інших глав СК України, можуть застосовуватися лише у випадку прямого на це посилання.

Глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості зі сплати аліментів на одного із подружжя здійснюється відповідно до ст. ст. 194-197 СК України.

У зв`язку з чим положення ст. 196 СК України на спірні правовідносини не поширюється.

Враховуючи, що до заборгованості по аліментам на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку можуть бути застосовані інші санкції майнового характеру, передбачені цивільним законодавством, які позивач не просила застосувати, тому позовна вимога в частині стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, не підлягає задоволенню за безпідставністю.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.11.2019 року при розгляді справи № 521/14460/15-ц.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у сумі 11772,97 грн., не відповідають наведеним правовим нормам та задоволенню не підлягають, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно із ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн., за дві позовні вимоги, які мають одночасно майновий та немайновий характер, оскільки позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 180-184, 192, 196 СК України, 223, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що визначений рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.07.2017 року, і стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 15 червня 2017 року по 31 липня 2020 року у розмірі 19285 (дев`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн. 39 коп..

В іншій частині позовних вимог - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 - судовий збір в розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп. в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області або через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: А. А. Русіна