Справа № 714/768/20
Провадження № 2/714/246/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"04" листопада 2020 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого-судді: Акостакіоає О.Т.
при секретарі: Чорней К.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі Герцаївського районного суду цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився по невідомим для суду причинам, хоча належним чином була повідомлена про час, місце і день слухання справи та відомостей про поважність причини неявки суду не надав. За таких обставин відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення та ухвалив постановити у справі заочне рішення.
Судом встановлено, що 07.02.2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку». В Анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку» з підписом клієнта ОСОБА_1 від 07.02.2014 року містяться його анкетні дані, умови кредитування відсутні.
З довідки, наданої АТ КБ «Приватбанк», видно, що на підставі укладеного між сторонами договору б/н від 07.02.2014 року, ОСОБА_1 була надана кредитна картка НОМЕР_1 термін дії до серпня 2016 року.
Як вбачається з довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 07.02.2014 року відбувся старт карткового рахунку 07.02.2014 року та змінено кредитні ліміти 07.02.2014 року, 06.04.2020 року та 07.04.2020 року.
Відповідно до частин 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статями 626, 628 ЦК України договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
У статті 634 ЦК України договір приєднання визначений як договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).
Відповідно до статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі.
Згідно з частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги до відповідача, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг» та "Тарифи Банку" поміщені на сайті банку, додавши Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
З врахуванням вищенаведеного, обґрунтованими вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості є лише в частині тіла кредиту в розмірі 2847,70 грн., та відсотків за користування кредитом 1,78 грн. , обов`язок сплати якого визначено у п. 2 Генеральної угоди про реструктуризацію, оскільки відповідач не надав суду жодного доказу про повернення цього боргу.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61 Конституції України, 526, 530, 634, 1048, 1049, 1054ЦКУкраїни,ст.ст. 19, 89, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом задовольнити частково.
В задоволенні решта позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: