ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 листопада 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/6700/20

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1123/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

заявниця: ОСОБА_1 ,

особи, які можуть отримати статус учасника справи: ДП «СЕТАМ», приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду,

місце ухвалення судового рішення м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 12 серпня 2020 року.

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила до подачі позовної заяви до суду для забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити будь-яким особам та/або суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії та/або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з державної реєстрації прав, у тому числі реєстрації місця проживання без її згоди, щодо указаного нерухомого майна.

У мотивування своїх вимог зазначала, що 15 липня 2020 року відбулися електронні торги з продажу її квартири АДРЕСА_1 , переможцем яких став ОСОБА_2 . На її переконання, торги були проведені з порушенням встановленого порядку проведення, оскільки її не було повідомлено про їх проведення, а ціна майна визначена без погодження з нею, у зв`язку з чим вона має намір подати позов про визнання електронних торгів недійсними. Проте, за час розгляду справи ОСОБА_2 може розпорядитись квартирою на власний розсуд, що призведе до ускладнення поновлення її прав як власника майна.

Ухвалою від 12 серпня 2020 року Деснянський районний суд м. Чернігова у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване судове рішення незаконним та необґрунтованим, просить скасувати ухвалу суду та задовольнити її заяву.

Доводи апеляційної скарги зводяться до помилковості висновку суду першої інстанції про те, що вимоги заяви про забезпечення позову ґрунтуються лише на припущеннях, і заявником не надано достатніх доказів існування ризику відчуження майна на користь третіх осіб.

Скаржниця зазначає, що у її заяві чітко наведені докази того, що переможець торгів має реальні наміри продати квартиру, які він висловлював у присутності свідків, і навіть працівників поліції.

Звертає увагу на ту обставину, що застосування заходів забезпечення позову у разі неподання позову скасовується автоматично вже через 10 днів з моменту задоволення заяви. Крім того, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом у будь-який момент під час розгляду справи. Отже, на її думку, застосування запобіжних заходів, про які вона просить у заяві, жодним чином не порушують прав інших осіб, проте мають виключне значення для неї.

Особами, які можуть отримати статус учасника справи, відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника приватного виконавця Палігіна О.П., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Дійшовши висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що єдиною метою для забезпечення позову є не захист усіх прав та інтересів сторін, а виключно забезпечення можливості виконання рішення суду у разі задоволення позову. Суд зазначив, що забезпечення позову застосовується у разі потенційного ризику неможливості виконання рішення суду, в залежності від волі боржника, проте, наявність такого ризику заявницею належними доказами не доведено.

Також районний суд констатував, що доводи заяви на обґрунтування вжиття заходів забезпечення позову ґрунтуються лише на припущеннях, а належних та достатніх доказів існування ризику відчуження спірної квартири на користь третіх осіб ОСОБА_1 не надано.

Суд апеляційної інстанції вважає, що на час розгляду даної апеляційної скарги відсутні підстави для скасування оспорюваної ухвали суду, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що згідно з інформаційною довідкою КП «Чернігівське МБТІ» від 29 листопада 2019 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 станом на 31 грудня 2012 року зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с. 4).

24 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 750/6749/19, виданого 22 жовтня 2019 року Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 16 лютого 2017 року в сумі 98 000 грн, 18 914 грн інфляційних та 5 292 грн трьох відсотків річних, а також заборгованості за договором позики від 14 квітня 2017 року в сумі 40 500 грн, 6 520,5 грн інфляційних та 1 927,36 грн трьох відсотків річних (а.с. 5).

15 липня 2020 року ДП «Сетам» було проведено електронні торги з продажу трикімнатної квартири загальною площею 57,9 кв.м, що розташована по АДРЕСА_2 . Згідно з протоколом проведення електронних торгів від 15 липня 2020 року № 490727 переможцем торгів визнано ОСОБА_2 , який запропонував за відповідний лот найвищу ціну 356 000 грн, з яких 2 954,57 грн винагорода організатору торгів та 338 200 грн сума, яку необхідно було перерахувати на рахунок продавця (а.с. 6).

07 серпня 2020 року ОСОБА_1 до подання позову про визнання електронних торгів недійсними звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , зазначивши, що дана квартира була продана з електронних торгів, які, на її переконання, проведені з грубим порушенням встановленого законодавством порядку, а переможець торгів ОСОБА_2 може відчужити майно третім особам, що призведе до ускладнення поновлення її прав як власника (а.с. 2-3).

Підстави для забезпечення позову та його види визначені положеннями ст.ст. 149, 150 ЦПК України.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п.п. 1, 4 даної постанови, єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи наведені норми, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відповідає обставинам справи, оскільки заявницею у поданій заяві не підтверджено належними доказами наявності потенційного ризику неможливості виконання рішення суду.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Згідно з правилами ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Так, звертаючись у серпні 2020 року до суду з вимогою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 стверджувала про те, що електронні торги були проведені 15 липня 2020 року з численними порушеннями встановленого законом порядку їх проведення, що призвело до позбавлення її права власності на належне їй нерухоме майно, у зв`язку з чим вона має намір подати позов про визнання електронних торгів недійсними, а ОСОБА_2 , який придбав на цих торгах спірну квартиру, може її продати.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зважає на те, що твердження ОСОБА_1 про наявність у ОСОБА_2 реальних намірів відчужити третім особам квартиру АДРЕСА_1 , на яку вона просила накласти арешт, жодними доказами не підтверджені та не заслуговують на увагу, оскільки останній, являючись переможцем електронних торгів з продажу указаного нерухомого майна, результати яких на даний час є дійсними, має законне право, у відповідності до ст. ст. 317, 319 ЦК України, щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

З відеозаписів, що надані на звернення ОСОБА_1 департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Чернігівській області та представлені апеляційному суду, не вбачається намірів ОСОБА_2 відчужити квартиру. На них зафіксовані події 05 та 06 серпня 2020 року, коли ОСОБА_2 після проведених торгів з правовстановлюючими документами на квартиру за допомогою поліції намагався потрапити до приміщення, а також обставини складання скарги ОСОБА_1 на дії ОСОБА_2 у присутності працівників патрульної поліції та її пояснення відносно власника квартири, якою заявниця вважала себе. Отже, суд першої інстанції правильно указав, що доводи ОСОБА_1 щодо можливого відчуження квартири ОСОБА_2 , викладені у заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, є припущеннями, а отже наявність потенційного ризику неможливості виконання рішення суду заявницею належними доказами не доведено.

Апеляційний суд зважає також на те, що на час розгляду цієї апеляційної скарги ОСОБА_1 , тобто через три місяці після подання її заяви про забезпечення позову, позов про визнання електронних торгів недійсними до Деснянського районного суду м. Чернігова заявницею не подано, про що свідчить інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень, яка розміщена на сайті «Судова влада».

Разом із тим, у провадженні Деснянського районного суду м. Чернігова перебуває цивільна справа № 750/9001/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , про усунення перешкод у володінні майном, визнання такими, що втратили право користування майном. Підготовче засідання у справі призначено на 01 грудня 2020 року (а.с. 56-57). Тобто, саме ОСОБА_2 , будучи власником спірної квартири, вимушений захищати свої права у судовому порядку.

Зважаючи на наведене у сукупності, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстави для скасування судового рішення, яке постановлене з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 5 листопада 2020 року.

Головуюча: Судді: