Справа № 541/2496/19
Номер провадження 2/541/204/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 жовтня 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

судді - Городівського О.А.

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.

позивача ОСОБА_1

у режимі відеоконференції представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Колеснікова В.О.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу в порядку загального провадження

за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_3 , ОСОБА_2

про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Великосорочинська сільська рада Миргородського району Полтавської області,

в с т а н о в и в:

30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог посилається на те, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_4 . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до якої входить, зокрема, право на земельну частку (пай) розміром 4,80 умовних кадастрових гектар, розташовану на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яке він успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_5 , котре померла мала в результаті розпаювання земель колишнього КСП ім. Гоголя. на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0055324. Позивач, після смерті батька, спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Звернувшись до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадкове майно, отримав відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. ОСОБА_1 прохав суд визнати за ним в порядку спадкування право на спірну земельну частку (пай).

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 31 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання (а.с.24).

У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_3 подала відзив, в якому заперечила позовні вимоги. Визнає факт набуття спадкодавцем ОСОБА_5 права на спірну земельну частку (пай). Разом з тим, вказує на наявності заповіту, складеного ОСОБА_5 на користь її матері, ОСОБА_6 .. Вважає себе неналежним відповідачем, так як після смерті ОСОБА_6 спадщина була прийнята лише ОСОБА_2 . На підставі вищенаведеного прохала у задоволенні позову відмовити (а.с.55-57).

У встановлений судом строк представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Колесніковим В.О. було подано відзив, в якому він заперечив позовні вимоги. Зазначив, що хоча постановою Полтавського апеляційного суду від 08.01.2019 року і визнано недійним заповіт ОСОБА_5 від 07.07.1998 року, проте вказане судове рішення оскаржено в касаційному порядку. Зауважує, що після смерті ОСОБА_6 , на її спадщину може претендувати виключно ОСОБА_2 , адже вона є єдиною, хто прийняв спадщину. Окрім того, представник вказує на висновки Апеляційного суду Полтавської області в постанові від 07.11.2017 року справа № 541/2460/16-ц, де зокрема апеляційний суд зауважив, що ОСОБА_6 дочка померлої ОСОБА_5 , за життя не встигла юридично оформити спадщину після смерті матерів, а отже відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У зв`язку з вищенаведеним вважав позовні вимоги безпідставними (а.с.62-65).

Позивач ОСОБА_1 протягом встановленого судом строку, скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій зазначив, що посилання на заповіт, котрий у судовому порядку визнано недійним є недоречним. Вказує на необхідності застосування на п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, так як спадщина після ОСОБА_5 його батьком, ОСОБА_4 , була прийнята до набрання чинності ЦК України 2004 року, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. У зв`язку з вищенаведеним, прохав задовольнити позов (а.с.75-77).

Представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Колесніковим В.О. подано заперечення, зміст доводів якого є аналогічним доводам наведеним у відзиві (а.с.81-84).

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Відповідачка ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася її представник, адвокат Колесніков В.О., котрий приймав участь дистанційно в режимі відеоконференції, прохав у задоволенні позову відмовити з підстав, вказаних у відзиві.

Представник Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, в судове засідання не з`явився. Сільська рада направила на адресу суду лист в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, дослідивши матеріали судової справи №541/2460/16-ц, електронний примірний судової справи №541/252/18, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_4 , що підтверджується, копією свідоцтва про смерть (а.с.9).

Після його смерті відкрилася спадщина. Спадщину після ОСОБА_4 прийняв його син, позивач по справі, ОСОБА_1 , про що свідчить копія свідоцтва про спадщину по закону на інше спадкове майно (а.с.11).

Позивач вказує, що його батько, за свого життя набув право на земельну частку (пай) розміром 4,80 умовних кадастрових гектар, розташовану на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яке він успадкував після смерті матері, ОСОБА_5 , однак за свого життя юридично його не оформив.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Право ОСОБА_5 на спірну земельну частку (пай) розміром 4,80 умовних кадастрових гектар підтверджується копією сертифікату на право на частку (пай), серія ПЛ №0055324 реєстраційний номер №834 від 28.05.1998 року, що видавалася Миргородською РДА (а.с.13).

З метою отримання свідоцтва на право на спадщину щодо спірної земельної (частки) пай, позивач звернувся до виконуючого обов`язки державного нотаріуса Першої Миргородської державної нотаріальної контори в порядку заміщення, державного нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори Решти С.М.. Проте за результатами розгляду заяви позивача, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.17).

У зв`язку з відсутність правовстановлюючого документу, з метою визнання права на спадкове майно ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миргородської районної державної адміністрації, Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області (справа № 541/2460/16-ц).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.04.2017 року, позов ОСОБА_1 було задоволено та визнано за ним в порядку спадкування право на спірну земельну частку (пай) (а.с.18-21).

За наслідками апеляційного перегляду вказаного рішення, Апеляційним судом Полтавської області постановою від 07.11.2017 року рішення першої інстанції було скасовано, а позивачу в задоволені його позову відмовлено. Відмова вмотивована наявністю інших спадкоємців, щодо майна померлої ОСОБА_5 , котрі не були залучені до розгляду у справі. Тому позов подано до неналежних відповідачів. До таких висновків, суд апеляційної інстанції дійшов за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 та долучених до неї доказів, зокрема копії заповіту ОСОБА_5 від 07.07.1998 року (а.с.22-23).

З відзивів, поданих відповідачами вбачається, що спір виник у зв`язку з тим, що вони заперечують, те що батько позивача є одноосібним спадкоємцем майна ОСОБА_5 . Так, кожен з відповідачів посилається, що згідно заповіту від 07.07.1998 року, ОСОБА_5 у рівних долях заповідалося ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , котра доводиться матір`ю відповідача ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_2 . Оскільки спадщина після ОСОБА_6 була прийнята ОСОБА_2 , тому вона також має спадкувати майно померлої ОСОБА_5 .

Сторонами визнається, що заповіт ОСОБА_5 від 07.07.1998 року у судовому порядку визнано недійсним.

До матеріалів справи долучено копію постанови Полтавського апеляційного суду від 08.01.2019 року (справа №541/252/18), якою заповіт ОСОБА_5 від 07 липня 1998 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району визнано недійсним (а.с.28). Вказане судове рішення набрало законної сили, та на момент розгляду справи є дійсним.

Разом з тим, відповідачі посилаються, на те, що вказане судове рішення оскаржується в касаційному порядку.

Згідно відомостей автоматизованої системи документообігу Миргородського міськрайонного суду матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Великосорочинської сільської ради Миргородського району, третя особа Перша Миргородська державна нотаріальна контра про визнання заповіту недійсним, витребувано ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2019 року, у зв`язку з відкриттям касаційного провадження у справі. Станом на дату розгляду матеріали справи до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області не повернуто.

У відповідності до роз`яснень наданих Пленумом Верховного Суду України в п.1 постанови від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2004 р. ( 435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 р.( 1540-06 ), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторонами визнається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є дітьми спадкодавці, а отже належать до однієї черги спадкування.

До матеріалів справи долучено копію заяви ОСОБА_4 про прийняття спадщини після ОСОБА_5 .

З електронного примірника судової справи №541/252/18 (на яку посилалася кожна із сторін), вбачається, що до матеріалів справи було долучено копію спадкової справи № 733 заведеної на майно ОСОБА_5 . Зі спадкової справи вбачається, що вона заведена на підставі заяви ОСОБА_4 про прийняття спадщини. Окрім того, в матеріалах спадкової справи міститься довіреність від 14.12.2000 року, якою державний нотаріус Першої Миргородської нотаріальної контори Наконечна Н.П. на підставі ст. 529 ЦК УРСР, засвідчив, що спадкоємцем на майно ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є її син ОСОБА_4 . Окрім того, визначено, що до складу спадкового майна входить право на земельний пай розміром 4,80 умовних кадастрових гектарів, який належав ОСОБА_5 на підставі сертифікату ПЛ №0055324, виданого Миргородською державною районною адміністрацією на підставі рішення від 28.05.86 р.

Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки спадщину було прийнято ОСОБА_4 до набрання чинності Цивільним кодексом України то до неї підлягають застосуванню положення ЦК УРСР(1963р.).

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР(1963р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР(1963р.) визначено перелік дій, що свідчать про прийняття спадщини, зокрема визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Прийняття спадщини ОСОБА_4 засвідчено нотаріусом.

Докази прийняття спадщини ОСОБА_6 матеріали спадкової справи не містять, на чому зауважив Полтавський апеляційний суд в постанові від 08.01.2019 року (а.с.28, зворот) (справа 541/252/18).

Окрім того, з даного судового рішення вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, на момент відкриття спадщини після ОСОБА_5 , ОСОБА_6 могла прийняти спадщину, проте, суду не надано доказів того, що вона це дійсно зробила.

У відповідності до ч.ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після ОСОБА_5 є її син ОСОБА_4 , що знайшло своє підтвердження належними та допустимими доказами.

Таким чином, ОСОБА_4 за свого життя правомірно набув право на спірну земельну частку (пай), а отже дане право є об`єктом спадкування.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Пленум ВСУ в постанові № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Відсутність правовстановлюючого документу позбавляє позивача в позасудовому порядку оформити свої спадкові права.

Оскільки набуття спадкодавцем права на спірну земельну частку (пай) підтверджено документально, тому право позивача ОСОБА_1 як спадкоємця за законом, є порушеним і підлягає судовому захисту, шляхом його визнання.

Судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідачів.

Керуючись ст.ст.258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , право на земельну частку (паю) площею 4,80 умовних кадастрових гектари, без визначення меж в натурі на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району із земель колишнього КСП «ім. Гоголя», яке ОСОБА_4 успадкував після смерті матері ОСОБА_5 , що мала право на земельну частку пай відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0055324.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП ) на користь ОСОБА_1 судові витрати по 789 грн. 50 коп. з кожної.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з виготовлення повного тексту рішення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 02 листопада 2020 року.

Суддя О. А. Городівський