провадження №2/756/6084/20
У Х В А Л А

30 жовтня 2020 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Луценко О.М., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Криворучко Віктор Петрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Адамська Олена Михайлівна, про визнання правочину недійсним, визнання права власності на спадкове майно та про витребування майна з чужого володіння за недійсним правочином,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, визнання права власності на спадкове майно та про витребування майна з чужого володіння за недійсним правочином. Просить суд ухвалити рішення, яким:

визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 18.06.2020 приватним нотаріусом КМНО Криворучком В.П. за реєстровим №184 в цілому з моменту його вчинення;

визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після свого батька ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 ;

витребувати у відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в порушення вимог ст. 175-177 ЦПК України позивач не виконав вимог, які ставляться до позовної заяви при зверненні до суду, які унеможливлюють відкриття провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Підпунктом а) п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Зазначена позивачем ціна позову складає 500000,00 грн., проте йому слід вказати ціну позову, виходячи з дійсної вартості майна, розподіл якого просить здійснити позивач, з посиланням на докази на підтвердження зазначених обставин (висновок про вартість майна станом на 2020 рік тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.), а за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10510,00 грн.).

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру.

Позивач на підтвердження сплати судового збору надає копію платіжного документу про сплату 5000,00 грн., проте судовий збір сплачений ним не в повному обсязі.

За таких обставин, позивачу необхідно належним чином сплатити судовий збір та надати до суду оригінали платіжних документів, що підтверджують його сплату.

Крім того, ОСОБА_1 вказує у своїй позовній заяві, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, позивачем не дотримано порядку звернення до суду з позовною заявою, в якій відповідачем є іноземна особа.

Провадження у справах за участю іноземних осіб врегульовано розділом ХІ ЦПК України, а також Законом України "Про міжнародне приватне право", Мінською Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Ст. 177 ЦПК України передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно зі ст. 10 Мінської Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.

Згідно зі ст. 17 вищезазначеної Конвенції у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції договірних сторін користуються державними мовами договірних сторін або російською мовою.

Позовна заява ОСОБА_1 та додані до неї документи викладені українською мовою, що унеможливлює на даний час розгляд судом справи з іноземним елементом, порушує вимоги ЦПК України щодо вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Отже, позивачеві слід надати суду копію позовної заяви та доданих до неї документів, складених російською мовою, або надати їх переклад на російську мову, засвідчений у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу на те, що позивачем зазначено в якості представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , однак, жодних доказів на підтвердження даної обставини суду не надає.

За таких обставин, справа не може бути прийнята до провадження і позивачу необхідно надати строк для усунення зазначених вище недоліків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Додатково суд роз`яснює, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Криворучко Віктор Петрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Адамська Олена Михайлівна, про визнання правочину недійсним, визнання права власності на спадкове майно та про витребування майна з чужого володіння за недійсним правочином залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків 5 днів з моменту отримання позивачем ухвали.

У разі не виконання ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Луценко