03.11.2020 ЄУН 389/1659/20
Провадження 2/389/356/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання Гой І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знам`янка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, яку уточнила в процесі розгляду справи та в якій просила визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та відповідачем 03 вересня 2016 року укладений шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. На даний час шлюб між ними не розірваний, але шлюбні відносини вони не підтримують вже тривалий час, разом не проживають. У шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем. В період шлюбу подружжям за рахунок спільних коштів 12 вересня 2018 року придбано квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Поляковим О.О., зареєстрований в реєстрі за № 870. Оскільки майно придбане сторонами в період шлюбу та належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, позивач має намір поділити вище вказане майно та визначити за нею право власності на Ѕ частину квартири.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але надала письмову заяву, відповідно до якої підтримала вимоги позову частково та просить суд їх задовольнити та розглядати справу без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд розглядати справу без його участі.

Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд встановив наступне. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03 вересня 2016 року виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис № 12.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12 вересня 2018 року, ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 . Пункт 1.6 договору свідчить про те, що купівля квартири вчинена за письмовою згодою дружини покупця ОСОБА_1 , справжність підпису на заяві якої підтверджена.

Відповідно до довідки Знам`янського МР ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) № 33575 від 02.11.2020 відносно нерухомого майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 відсутні зареєстровані обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Також відсутня інформація в Єдиному реєстрі боржників щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі (земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення), обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України, пункт 1 частини першої статті 4, частина перша статті 5 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що спірне майно, а саме: квартира розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м., сторонами придбана за час перебування у шлюбі, а відтак, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними.

Суд встановив, що вищезазначене майно являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю сторін по справі, так як придбане ними за час перебування в зареєстрованому шлюбі, тому являється спільною частковою власністю подружжя.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м..

Залишити у власності ОСОБА_2 Ѕ частину квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м., на підставі Договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіроворгадської області 12.09.2018 року та зареєстрованого в реєстрі за №870.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Український В.В.