Постанова

Іменем України

28 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 310/9831/18

провадження № 61-7185 св 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Бердянська міська рада Запорізької області, виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2020 року у складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Бердянської міської ради Запорізької області, виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання частково незаконним та скасування рішення міської ради, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки, визнання права на поновлення оренди земельної ділянки, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

У 2007 році для створення сприятливих умов проживання вона вирішила реконструювати свою квартиру згідно з відповідними дозволами, добудувавши на внутрішньому подвір`ї житлову прибудову.

Підпунктом 3.2 пункту 3 рішення 38 сесії V скликання Бердянської міської ради Запорізької області від 31 січня 2008 року № 11 «Про передачу в оренду земельних ділянок» затверджено проєкт відведення земельної ділянки та передано їй у короткострокову оренду за рахунок земель міста земельну ділянку, площею 0,0066 га, розташовану по АДРЕСА_2 , для реконструкції квартири АДРЕСА_3 з двоповерховою прибудовою житлових приміщень, строком до 01 січня 2013 року.

07 березня 2008 року між міською радою та нею був укладений договір оренди землі, за умовами якого міська рада, як орендодавець, надає їй, як орендарю, у строкове платне володіння та користування земельну ділянку для реконструкції квартири АДРЕСА_1 , площею 0,0066 га, строком до 01 січня 2013 року. Пунктом 8 вищевказаного договору оренди землі передбачено переважне право орендаря після закінчення строку дії договору на його поновлення на новий строк.

На підставі виготовленої за її грошові кошти технічної документації вищезазначеній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :09:006:0189. Відповідно до акту від 03 вересня 2007 року були визначені та погоджені межі земельної ділянки у натурі.

Протягом 2008-2009 років нею отримані технічні умови для реконструкції та замовлені у товаристві з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Архбудпроєкт» робочі проєкти реконструкції квартири АДРЕСА_1 , а саме: архітектурно-будівельна частина з повним проєктом двоповерхової прибудови, проєкти водопостачання і каналізації, проєкти опалення та вентиляції, проєкт газопостачання.

Нею належним чином виконувався договір оренди землі від 07 березня 2008 року, кожного місяця сплачувалася орендна плата на рахунок міської ради.

Починаючи з 2008 року, вона захворіла на онкологічне захворювання та захворювання ендокринної системи. Крім того, у лютому 2013 року отримала тяжку травму хребта з пошкодженням третього поперекового хребця. За станом здоров`я, у зв`язку з необхідністю проходити лікування і відсутністю коштів, їй довелося відкласти проведення реконструкції квартири, від проведення якої вона не відмовилася.

Строк договору оренди землі закінчувався 01 січня 2013 року, проте ні одна із сторін договору не заявила про розірвання цього договору, вона належно виконувала його умови, продовжувала сплачувати орендну плату, міська рада не направляла їй протягом одного місяця після закінчення строку дії договору оренди землі лист-повідомлення про заперечення у його поновленні.

Таким чином, вона вважала, що договір оренди землі був поновлений на той самий строк і на тих самих умовах до листопада 2017 року.

18 серпня 2017 року вона звернулася до міської ради із заявою про поновлення договору оренди землі від 07 липня 2008 року строком на 5 років.

06 листопада 2017 року вона отримала копію рішення 34 сесії VII скликання Бердянської міської ради Запорізької області від 26 жовтня 2017 року № 21 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок», пунктом 28 якого їй відмолено у поновленні договору оренди землі.

Вважала, що 27 серпня 2018 року державна реєстрація припинення її права оренди відбулася із порушенням положень законодавства, оскільки на цей момент договір оренди землі від 07 липня 2008 року був пролонгований та діяв. Вищевказаними протиправними діями міської ради порушено її переважне право на поновлення договору оренди землі.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним та скасувати пункт 28 рішення 34 сесії VII скликання Бердянської міської ради Запорізької області від 26 жовтня 2017 року № 21 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок» щодо відмови у поновленні договору оренди землі від 07 березня 2008 року, укладеного між міською радою і нею; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки від 21 серпня 2018 року, запис № 27646272, внесеного за індексним номером рішення 42708773 від 27 серпня 2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права виконавчим комітетом Бердянської міської ради Запорізької області; визнати за нею право на поновлення оренди земельної ділянки, межі якої визначено в натурі (на місцевості) та без зміни її цільового призначення, площею 0,0066 га (кадастровий номер :09:006:0189), розташованої по АДРЕСА_2 , для реконструкції квартири АДРЕСА_3 з двоповерховою прибудовою, житлових приміщень та зобов`язати міську раду укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 07 березня 2008 року, строком до 01 жовтня 2022 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року у складі судді Стручкової Л. І. позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункт 28 рішення 34 сесії VII скликання Бердянської міської ради Запорізької області від 26 жовтня 2017 року № 21 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок», щодо відмови у поновленні договору оренди землі від 07 березня 2008 року, зареєстрованого у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 червня 2008 року за № 68, укладеного між Бердянською міською радою Запорізької області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, межі якої визначено в натурі (на місцевості) та без зміни її цільового призначення, площею 0,0066 га (кадастровий номер :09:006:0189), розташованої по АДРЕСА_2 , для реконструкції квартири АДРЕСА_3 з двоповерховою прибудовою, житлових приміщень, строком до 01 жовтня 2022 року. Визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки від 21 серпня 2018 року, номер запису 27646272, внесеного за індексним номером рішення 42708773 від 27 серпня 2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права виконавчим комітетом Бердянської міської ради Запорізької області. Визнано за ОСОБА_1 право на поновлення оренди земельної ділянки, межі якої визначено у натурі (на місцевості) та без зміни її цільового призначення, площею 0,0066 га (кадастровий номер :09:006:0189), розташованої по АДРЕСА_2 , для реконструкції квартири АДРЕСА_3 з двоповерховою прибудовою, житлових приміщень. Зобов`язано Бердянську міську раду Запорізької області укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 07 березня2008 року, зареєстрованого у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 червня 2008 року за № 68, укладеного між Бердянською міською радою Запорізької області та ОСОБА_1 ,щодо земельної ділянки, межі якої визначено в натурі (на місцевості) та без зміни її цільового призначення, площею 0,0066 га (кадастровий номер :09:006:0189), розташованої по АДРЕСА_2 , для реконструкції квартири АДРЕСА_3 з двоповерховою прибудовою, житлових приміщень, строком до 01 жовтня 2022 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що станом на 01 січня 2013 року, який є кінцевим строком дії договору оренди землі від 07 березня 2008 року, ні одна із його сторін не заявила про розірвання договору, позивачка продовжувала використовувати земельну ділянку, належно виконувала умови договору щодо сплати орендної плати, орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору не повідомив її, як орендаря, про заперечення у поновленні договору оренди землі, тому відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» строк дії зазначеного договору оренди землі був пролонгований (поновлений) за мовчазною згодою.

Приймаючи рішення щодо відмови у поновленні вищевказаного договору оренди землі, Бердянська міська рада Запорізької областіне розглянула належним чином заяву позивачки про поновлення вказаного договору та доданий до неї проєкт додаткової угоди, не аргументувала причин такого непоновлення, незважаючи на належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором оренди, унаслідок чого порушила переважне право позивачки на поновлення договору оренди землі.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2020 року апеляційну скаргу Бердянської міської ради Запорізької областізадоволено, рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що переважне право на поновлення договору оренди землі можливе лише за умови дотримання орендарем строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє право. Позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження направлення Бердянській міській раді Запорізької області, як орендодавцю, повідомлення про намір реалізувати нею переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк із відповідним проєктом додаткової угоди та отримання міською радою такого повідомлення.

Помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , звернувшись до відповідача 18 серпня 2017 року із заявою про поновлення договору оренди та проєктом додаткової угоди, дотрималась встановленого статтею 33 Закону України «Про оренду землі» місячного строку для вчинення таких дій, оскільки відповідно до пункту 37 договору оренди землі від 07 березня 2008 року дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, тобто 01 січня 2013 року.

Суд апеляційної інстанції послався на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 709/433/17, провадження № 14-169 цс 19.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 310/9831/18 з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

У червні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2020 року справу за зазначеним позовом призначено до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради Запорізької області, виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання частково незаконним і скасування рішення міської ради, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки, визнання права на поновлення оренди земельної ділянки, зобов`язання вчинити певні дії зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 313/350/16-ц, провадження № 61-15623 св 18, за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання недійсним рішення про відмову у поновленні договору оренди землі та визнання договору оренди землі поновленим за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року у зв`язку з розглядом Великою Палатою Верховного Суду справи відновлено касаційне провадження у вищевказаній справі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що строк договору оренди землі від 07 березня 2008 року закінчувався 01 січня 2013 року, його сторони не заявили про розірвання договору, позивачка належно виконувала його умови, сплачувала орендну плату, міською радою не направлявся ОСОБА_1 лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. Згідно з умовами договору оренди та частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» вона має переважне право на укладення договору оренди землі. Оскільки, міська рада відмовилась від укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, хоча отримувала орендну плату, тому цей договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах до листопада 2017 року, тобто за мовчазною згодою сторін, що відповідає практиці Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду.

Таким чином, перед закінченням поновленого (пролонгованого) строку договору оренди землі, з метою продовження оренди земельної ділянки, 18 серпня 2017 року позивачка звернулася до Бердянської міської ради Запорізької області з заявою про поновлення договору оренди землі, а міська рада безпідставно її не розглянула.

Заявник посилався на відповідну практику Верховного Суду, яка апеляційним судом не врахована.

Доводи особи, яка подала відзив

У липні 2020 року Бердянська міська рада Запорізької області подала відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на його законність не впливають. Позивачкою належними доказами не підтверджено повідомлення міської ради, як орендодавця, про її намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі, тому відсутні докази порушення цього права ОСОБА_1 .

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 13-14, т. 1).

Підпунктом 3.2 пункту 3 рішення 38 сесії V скликання Бердянської міської ради Запорізької області від 31 січня 2008 року № 11 «Про передачу в оренду земельних ділянок» затверджено проєкт відведення земельної ділянки та передано ОСОБА_1 у короткострокову оренду за рахунок земель міста, земельну ділянку, площею 0,0066 га, розташовану по АДРЕСА_2 , для реконструкції квартири АДРЕСА_3 з двоповерховою прибудовою житлових приміщень, строком до 01 січня 2013 року (а.с. 10, т. 1).

Між Бердянською міською радою Запорізької області та ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі від 07 березня 2008 року, за умовами якого міська рада, як орендодавець, надає ОСОБА_1 , як орендарю, у строкове платне володіння та користування земельну ділянку для реконструкції квартири АДРЕСА_1 , площею 0,0066 га, строком до 01 січня 2013 року (а.с. 11-12, т. 1).

На замовлення ОСОБА_1 земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :09:006:0189 (а.с. 17, т. 1).

Відповідно до акту визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 03 серпня 2007 року визначенні та погодженні межі вказаної земельної ділянки в натурі (а.с. 15, т. 1).

Згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки від 07 березня 2008 року на підставі підпункту 3.2 пункту 3 рішення 38 сесії V скликання Бердянської міської ради Запорізької області від 31 січня 2008 року «Про передачу в оренду земельних ділянок», орендодавець, державне підприємство «Укрспецзем», передав, а орендар, ОСОБА_1 , прийняла земельну ділянку в натурі розміром 0,0066 га (а.с. 16, т. 1).

У 2009 році на замовлення ОСОБА_1 товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Архбудпроєкт» виготовлено робочий проєкт з реконструкції квартири АДРЕСА_1 (а.с.18-22, т. 1).

13 січня 2009 року ОСОБА_1 отримано технічні умови про можливість відключення від системи опалення (а.с. 27, т. 1).

У 2010 році позивачкою виконано перенос каналізаційного випуску по дому по АДРЕСА_2 від квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 АДРЕСА_6

18 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Бердянської міської ради Запорізької області із заявою про поновлення зазначеного договору оренди землі від 07 березня 2008 року, до якої додала проєкт додаткової угоди (а.с. 9, т. 1).

Пунктом 28 рішення 34 сесії VII скликання Бердянської міської ради Запорізької області від 26 жовтня 2017 року № 21 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок» ОСОБА_1 було відмолено у поновленні вищевказаного договору оренди землі, пославшись на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах: від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219 цс 14; від 18 березня 2015 року у справі № 6-4 цс 15 (а.с. 8, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною третьою статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

ЗК України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування і володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості і порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) має назву «Поновлення договору оренди землі» та передбачає, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина друга статті 33 зазначеного Закону).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина восьма статті 33 цього Закону).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина дев'ята статті 33 вказаного Закону).

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (частина десята статті 33 зазначеного Закону).

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що статтею ЗЗ Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі і визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проєкт додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проєкту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проєкт додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша-п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

У разі якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». І саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Близький за змістом висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65 цс 18), від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330 цс 18), згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проєкт додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Такі висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 313/350/16-ц (провадження № 14-97 цс 20).

Апеляційний суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено направлення Бердянській міській раді Запорізької області, як орендодавцю, повідомлення про намір реалізувати нею переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк із відповідним проєктом додаткової угоди та отримання міською радою такого повідомлення.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку про те, що позивачка, звернувшись до відповідача 18 серпня 2017 року із заявою про поновлення договору оренди та проєктом додаткової угоди, недотрималась встановленого статтею 33 Закону України «Про оренду землі» місячного строку для вчинення таких дій, оскільки відповідно до пункту 37 договору оренди землі від 07 березня 2008 року, укладеного між сторонами, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, тобто 01 січня 2013 року, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.

Посилання касаційної скарги на те, що оскільки міська рада відмовилась від укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, хоча отримувала орендну плату, тому цей договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах до листопада 2017 року, є безпідставними, оскільки позивачка, як орендар, не надсилала Бердянській міській раді Запорізької області, як орендодавцеві, у строки, встановлені частиною другою статті 33 Закону України «Про оренду землі», повідомлення про свій намір поновити договір оренди землі разом з проєктом додаткової угоди, що унеможливило розгляд цього питання з прийняттям орендодавцем відповідного рішення на підставі частини п`ятої цієї статті.

Доводи касаційної скарги про те, що спірний договір поновлено за мовчазною згодою його сторін, що відповідає практиці Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, є безпідставними, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 313/350/16-ц (провадження № 14-97 цс 20), відступила від зазначеного правового висновку.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк