30.10.2020 Справа № 756/4170/20
№756/4170/20
№2-з/756/300/20
УХВАЛА

30 жовтня 2020 року Оболонський районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

за участі секретаря - Парфенчик К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.04.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

При цьому, 29.10.2020 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду подано заяву про забезпечення позову.

У своїй заяві представник позивача вказує, що ОСОБА_4 не визнає права ОСОБА_1 на спадкування Ѕ частини майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , не повідомляючи про смерть спадкодавця, а нотаріуса про існування інших спадкоємців, самостійно прийняв спадщину та зареєстрував право власності на все спадкове майно.

Таким чином, з метою уникнення додаткових судових спорів з розширенням кола учасників процесу і можливістю виконання рішення суду при задоволенні позовних вимог, представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення, а саме: накласти арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 щодо якої вже видано свідоцтво про право на спадщину у спадковій справі №1256/2018 до майна померлого ОСОБА_3 .

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались.

При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зі змісту вказаних статтей вбачається, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

При цьому, у порядку забезпечення позову не можна забороняти вчиняти дії, які під час розгляду спору прямо дозволені законом.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 3 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Оскільки предметом даного позову є немайнова вимога лише про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а забезпечення позову стосується майна, яке не є предметом вимог та розгляду позовної заяви, більше того належить не відповідачу, а стосується особи яка не є стороною у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Зі змісту Цивільного процесуального кодексу Українив бачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, ініційований позивачем вид забезпечення позову є фактично втручанням у правовідносини, які виникли між спадкоємцями які не залучені до участі у справі щодо права на спадщину без встановлення обставин та з`ясування підстав отримання свідоцтва про право на спадщину, а також суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А. В. Шевчук