Справа №751/1744/20
Провадження №2/751/592/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

при секретарі Клименко К.Є.

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання наймачем житлового приміщення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить: визнати його новим наймачем житлового приміщення, жилою площею 17,18 кв.м, що складається з однієї кімнати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Чернігівську міську раду змінити договір найму житлового приміщення, житловою площею 17,18 кв.м, що складається з однієї кімнати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , змінивши померлого наймача ОСОБА_4 на нового ОСОБА_1 ; судові витрати покласти на відповідача.

Заявлені вимоги мотивує тим, що згідно обмінного ордеру на житлове приміщення № 935 від 06.12.89, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів від 01.12.1989 № 263, ОСОБА_5 було надано право на зайняття житлового приміщення в порядку обміну, жилою площею 17,18 кв.м, що складається з однієї кімнати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . 04.09.1993 між ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_1 було укладено шлюб, проживали разом як подружжя за вищевказаною адресою. Дружина позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті, 13.01.2019 позивач звернувся до Чернігівської міської ради з заявою про надання дозволу на переоформлення договору найму вказаної кімнати та визнання його новим наймачем вищевказаної кімнати. Листом від 18.02.2020 у відповідь на заяву Чернігівська міська рада відмовила в її задоволенні зазначаючи, що «фактичне проживання подружжя в одному житловому приміщенні не дає підстав для визнання членом сім`ї наймача в тому випадку, коли один із них має самостійне право на своє жиле приміщення та зареєстрований за іншою адресою, хоч він і є членом сім`ї». Однак, позивач на погоджується з викладеним, посилаючись на положення ст. ст. 64, 65, 103, 106 ЖК України.

22.04.2020 на адресу суду надійшов відзив представника Чернігівської міської ради на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.127-132)

13.05.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.159-161).

15.05.2020 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 167-173)

10.06.2020 на адресу суду надійшли додаткові пояснення до відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 180-181)

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Пояснив, що з ОСОБА_6 познайомився у 1992 році, зареєстрували шлюб 04.09.1993. ОСОБА_7 отримав квартиру АДРЕСА_2 , подарував її ОСОБА_6 . Він почав проживати у цій квартирі з середини січня 1992 року. З 1993 року проживали там як подружжя, вели спільне господарство. Дружина була зареєстрована одна у спірній квартирі з 1990 року і по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона мала намір приватизувати квартиру і прописати його, однак він їздив по заробітках, постійно був зайнятий. Як до смерті дружини, так і після, він сплачує комунальні послуги, оскільки з 2015 року ніякого доходу дружина не мала. Разом з тим у платіжних документах платником він зазначав померлу, оскільки на неї відкриті особові рахунки. Зазначає, що хоча він і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та має у власності 1/5 частину цієї квартири, однак там проживає сім`я його сестри ОСОБА_8 і він не користується тією квартирою.

Представник позивача - адвокат Тіток Д.О. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив на позовну заяву та у додаткових поясненнях до відповіді на відзив на позовну заяву.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву. Пояснив, що користування жилими приміщеннями у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму, який укладається між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - на ім`я якого виданий ордер. Рішення про надання кв. АДРЕСА_2 позивачу Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради не приймалося, ордер не видавався, договір найму жилого приміщення не укладався. Питання про визнання права користування житловим приміщенням позивач не ставив, за час життя не звертався до відповідних органів з питання реєстрації у спірній квартирі. Сам факт перебування у шлюбних відносинах не породжує право користування спірною квартирою. Порядок вселення у квартиру також не був дотриманий, не доведений факт згоди наймача на вселення позивача у квартиру, витрати з оплати комунальних послуг за спірною адресою на двох осіб не нараховувалися, на день смерті наймача квартири позивач зберіг реєстрацію за іншим місцем проживання. Усі ці обставини в своїй сукупності, дають привід прийти до висновку про те, що позивач не набув права користування спірним жилим приміщенням. Крім того, факт проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 не відповідає дійсності. Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради позивач, входить до складу сім`ї за адресою: АДРЕСА_3 . Субсидія по АДРЕСА_1 призначалась на 1 особу. Таким чином, ОСОБА_4 не вважала позивача членом своєї сім`ї. Участі в оплаті комунальних та інших платежів позивач не брав, про що свідчить заборгованість по спірній квартирі. Жодних доказів щодо оплати за квартиру саме позивачем у період проживання однією сім`єю ним не надано. Також позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів про факт постійного проживання разом із наймачем. Зазначає, що позивач реалізував право приватизації на 1/5 частину кв. АДРЕСА_4 , де і зареєстрований на даний час, та відповідно, зберігає за собою право користування у вказаній квартирі. Звертає увагу, що кв. АДРЕСА_2 є комунальною власністю та знаходиться на обслуговуванні КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради, власником даного будинку є Чернігівська міська рада. Рішення про визнання наймачем житлового приміщення відноситься до виключної компетенції Виконавчого комітету Чернігівської міської ради (як належного відповідача), тому це має враховуватися судом.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів від 01.12.1989 № 263 ОСОБА_5 визнано наймачем однієї кімнати ізольованої, жилою площею 17,18 кв.м, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 74)

04.09.1993 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб. ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 72)

Згідно відповіді виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.02.2020, квартира АДРЕСА_2 є неприватизованою та перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернігова.

Згідно довідок про склад сім`ї та зареєстрованих осіб, поквартирної картки, у кв. АДРЕСА_5 ОСОБА_4 зареєстрована одна з 18.01.1990 (а.с. 142, 148, 149-150)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с. 151)

На підставі заяви ОСОБА_1 від 18.11.2019 була заведена спадкова справа № 13/2019 до майна ОСОБА_4 (а.с. 82, 83)

Після її смерті, 13.01.2020 позивач звернувся до Чернігівської міської ради з заявою про надання йому дозволу на переоформлення договору найму квартири та визнання його наймачем вищевказаної квартири.

Згідно відповіді Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.02.2020, фактичне проживання подружжя в одному приміщенні не дає підстав для визнання членом сім`ї наймача, коли один із них має самостійне право на жиле приміщення та зареєстрований за іншою адресою, хоч він і є членом сім`ї. Кв. АДРЕСА_2 є неприватизованою та перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернігова. Останнього квартиронаймача ОСОБА_4 знято з реєстрації за зазначеною адресою у зв`язку зі смертю. Інших зареєстрованих членів сім`ї в зазначеному житловому приміщенні не було. Тому власник житла має право на розпорядження зазначеним майном (а.с. 80)

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 12349 від 21.10.2019, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , як брат квартиронаймача та є власником 1/5 частини цієї квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.06.2007 (а.с. 143-145).

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

ОСОБА_1 вселився до спірного житла в 1993 році як член сім`ї квартиронаймача, проживав у ньому постійно, вів спільне господарство та утримував житло разом з дружиною, і після смерті продовжує в ньому проживати та сплачувати комунальні послуги, що під час розгляду справи підтвердили свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Так, свідок ОСОБА_10 , у судовому засіданні показала, що батько покійної ОСОБА_6 отримував спірну квартиру. Позивач її сусід, проживав постійно в спірній квартирі разом зі ОСОБА_6 з одруження, після її смерті продовжує там проживати. Вона, навіть, і не знала, що позивач не зареєстрований.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що позивач проживає на 6-му поверсі у кв. АДРЕСА_2 більше 25 років, як одружились зі ОСОБА_6 , так і жили постійно. Раніше у цій квартирі проживала ОСОБА_6 разом з батьками.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що позивач проживав разом зі ОСОБА_6 у кв. АДРЕСА_2 з моменту одруження, як чоловік квартиронаймача. Бувала у них у квартирі, бачила речі позивача, він там ночував, харчувався, робили ремонт, тобто проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Після смерті ОСОБА_6 , позивач продовжує проживати у цій квартирі. Хто сплачує комунальні послуги їй невідомо.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з ч.1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина (чоловік) наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Крім того, відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За змістом статті 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. Судовому розгляду, зокрема, підлягають спори у випадку, якщо наймодавець або орган, який вирішує питання щодо внесення змін в договір найму, не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором, а також у випадку відмови інших членів сім`ї у згоді на зміну договору.

Між позивачем та померлою ОСОБА_4 спорів з приводу вселення та користування кв. АДРЕСА_5 не виникало.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивач вселився, постійно проживав та продовжує проживати у спірній квартирі з 1993 року, як чоловік померлого наймача ОСОБА_4 , шлюб з якою не розірвано, тому у відповідності до положень ч. 1 ст. 106 ЖК України вправі ставити питання про визнання його наймачем спірної квартири замість померлого наймача та, відповідно, про зміну договору найму квартири.

Реєстрація позивача за іншою адресою не підтверджує, що позивач зберігає за собою право користування жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду та не може свідчити про те, що останній не змінював постійне місце проживання, не проживав у спірній квартирі з 1993 року та не вів спільне господарство разом зі своєю дружиною.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 ( v0009700-96 ) "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Станом на день розгляду справи вказана квартира була і є її постійним місцем проживання позивача.

Стосовно посилання представника відповідача на те, що Чернігівська міська рада не є належним відповідачем у справі, суд зазначає наступне.

Статтею 18 ЖК України передбачено, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. У той же час, виходячи з роз`яснень, наданих в п. 4 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в силу ст. 61 ЖК України житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред`являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв`язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Однак, у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання згідно ст. 18 ЖК України, належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду.

Чернігівська міська рада, яка є власником житлового фонду, до якого відноситься спірна кв. АДРЕСА_2 , та до повноважень якої входить прийняття рішень щодо зміни договору найму, тому є належним відповідачем по справі. Крім того, позивач не має наміру укладати новий договір найму житлового приміщення, а просить лише змінити вже існуючий договір.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Положеннями ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.71), які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 29, 824 ЦК України, ст.ст. 18, 61, 64, 65, 103, 106 ЖК України, ст.ст. 3, 10-13, 76-81, 89, 95, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чернігівської міської ради () про визнання наймачем житлового приміщення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 новим наймачем житлового приміщення, жилою площею 17,18 кв.м, що складається з однієї кімнати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Чернігівську міську раду змінити договір найму житлового приміщення, жилою площею 17,18 кв.м, що складається з однієї кімнати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , змінивши померлого наймача ОСОБА_4 на нового ОСОБА_1 .

Стягнути з Чернігівської міської ради () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 26.10.2020

Головуючий - суддя І. В. Яременко