Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 707/2611/18
Номер провадження2/711/242/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого: судді - Кондрацької Н.М.

за участі:

секретаря судового засідання - Мелещенко О.В.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Приватного підприємства «БУЛАТ-СЕРВІС» в особі директора ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» в особі директора ОСОБА_3 звернулося в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що Приватне підприємство «Булат-Сервіс» у відповідності до укладеного із ФОП ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 27.05.2010 року № 042/3-4, що є позивачем, згідно угоди «Продавець» продав, а відповідач -«Покупець» купив цемент марки ПЦ И/А- 111-400 в кількості 268,7 тон та щебінь марки 0-20 в кількості 394,755 тон і таким чином у відповідності до укладеної угоди позивач поставив, а відповідач не перерахував відповідно до неї кошти «Продавцю» в сумі 165 821,98 гри. за цемент та 14 178,02 грн. за щебінь. До сьогоднішнього дня останній раз ОСОБА_2 на рахунки «Булат-Сервіс» було перераховано 3000 грн. 27.11.2015 року. Після цього часу не дивлячись на численні прохання перерахувати кошти на рахунки «Булат-Сервіс» необхідні кошти, відповідач ніяким чином не реагує і бажання перераховувати їх не має. Таким чином, оскільки у відповідності до пункту 2.1.1. вище згаданого договору від 27.05.2010 року «Покупець» був зобов`язаний протягом місяця здійснити оплату за товар у розмірі 100 % його вартості. Також пунктом 2.1.2. цього договору передбачено, що «Покупець» зобов`язаний прийняти товар після отримання повідомлення «Продавця» про готовність товару до відвантаження через довіреність. Тобто, оскільки у відповідності до норми права, зокрема, статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу, або іншого обов`язку, то в наслідок сплати частини боргу, таке вказує на обставину за якою термін позовної давності не збіг, оскільки почався заново і тепер він збіжить після 27.11.2018 року. Крім цього, звертають увагу суду на те, що частковою оплатою боргу відповідач фактично визнавав позов перед ПП «Булат-Сервіс» і тому проводив певні розрахунки із позивачем. Однак, при цьому він постійно посилаючись на те, що у нього відсутні обігові кошти, кожного разу відстрочував виплату коштів за отримані будівельні матеріали. Таким чином згідно вище зазначеного договору позивач - «Продавець» поставив товар відповідачу «Покупцю», який був отриманий особисто ОСОБА_1 за дорученням № 1 від 27.05.2010 року. В цей же день на ім`я ОСОБА_1 товар був відпущений і оформлено рахунок-фактуру № СФ-0000015 та видаткова накладна № РН-0000001 від 27.05.2010 року. Повідомляють суд також про те, що відповідач із вище зазначеного не лише один раз перерахував кошти позивачу, про факт якого вказується вище у позовній заяві відбувся 27.11.2015 року. Так, відповідачем 15 червня 2015 року також вперше було перераховано 3000 грн. на рахунки ПП «Булат-Сервіс». Перерахування коштів 15.06.2015 року відбулося в умовах порушення кримінальної справи відносно відповідача. Інших перерахувань ним на рахунки позивача як до 15.06.2015 року так і після 27.11.2015 року не здійснювалося. Не виконання своїх зобов`язань по договору купівлі-продажу від 27.05.2010 року № 042/3-4 привело до нанесення ПП «Булат-Сервіс» матеріальної шкоди. Вважаючи про те, що термін позовної давності після 27.11.2018 року може збігти і ПП «Булат-Сервіс» втратить право вимоги, позивач змушений подати даний позов до суду і просить стягнути із відповідача кошти в сумі (180 000 - 6000 грн. - 174 000 грн.) 174 000 грн., і ця сума у відповідності до законодавства належить до індексації з моменту виникнення у позивача права вимоги, тобто із 27.06.2010 року. У відповідності до проведеного позивачем розрахунку проіндексованої суми, сума коштів від 174 000 грн. на момент 20.11.2018 року, із урахуванням суми коштів в сумі 6000 гр. на момент розрахунку, складає 438 910 грн. 69 коп.. Однак, як видно із отриманих даних, про які позивачу стало відомо після ознайомлення його із матеріалами кримінальної справи 28.09.2018 року, відповідач перед позивачем у 2015 році також визнав ще одну суму боргу у 20 000 грн., - кошти які відповідач брав у позивач ще в листопаді 2008 року. Така угода між сторонами в умовах довіри один до одного укладалася в усній формі, тому розписки позивач від відповідача не вимагав. Проіндексована сума коштів із 20 000 грн. із листопада 2008 року згідно із поданого розрахунку складає 60 249 грн. 31 коп.. Таким чином вважають, що до стягнення належить сума (438 910 грн. 69 коп. + 60 249 грн. 31 коп. - 499160 грн.) 499 160 грн.. На підставах викладеного у відповідності до статей 1166 і 1167 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, оскільки дії відповідача по не виплаті своїх договірних зобовязань є неправомірними, і між не вчиненими діями фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та нанесеною приватному підприємству «Булат-Сервіс» шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи ОСОБА_1 .. Крім цього, оскільки шляхом неправомірного, довготривалого не виконання своїх договірних зобовязань, призводило як до звернення його до правоохоронних органів за захистом своїх громадянських прав, так і неодноразового звернення до лікувальних установ, оскільки його вік та стан здоров`я значно похитнувся за час переживань та моральних страждань, які в цілому виливалися крім цього і в невиконання його зобовязань перед іншими суб`єктами господарювання і з якими він як позивач укладав угоди, вважає, що йому як позивачу була нанесена моральна шкода стороною відповідача. Так, про стан його здоров`я було і є добре відомо стороні відповідача. А тому просить суд зваживши на вище зазначені обставини, які фактично призвели до руйнування його постійних життєвих звязків, прийняти рішення у відповідності до законодавства. Таким чином як матеріальна так і моральна шкода належить до відшкодування із сторони відповідача. Разом із цим у відповідності до статті 126 ГПУ України, вважає належать до стягнення вимога про стягнення коштів за надання захисником правової допомоги. Одночасно також вважає за належне додатково інформувати суд, що відносно неправомірних дій особи ОСОБА_1 , ним була подана заява до правоохоронних органів про вчинення фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 шахрайських дій, оскільки він зловживши його довірою і повністю розуміючи про те, що не бажає розраховуватися із ГІП «Булат-Сервіс», то відносно таких його дій до ЄРДР були внесені відомості про скоєння правопорушення. Виходячи із останнього, передбачає, що до повного проведення розслідування кримінальної справи і винесення по ній ршення даний позов може бути розглядом зупинений.

На підставі вище викладеного, просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного підприємства «Булат-Сервіс» матеріальну шкоду в сумі 499 160 гривень; Стягнути із ОСОБА_1 на користь «Булат-Сервіс» моральну шкоду в сумі 20000 та судові витрати за надання юридичної допомоги в сумі 5000 грн..

25.04.2019 на виконання ухвали суду від 15.04.2019 позивачем ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» в особі директора ОСОБА_3 подано позовну заяву з уточненими позовними вимогами без вимоги про стягнення моральної шкоди в порядку статті 49 ЦПК України з відмовою частини вимог, в якій зазначено, що Приватне підприємство «Булат-Сервіс» у відповідності до укладеного із ФОП ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 27.05.2010 року № 042/3-4, що є позивачем, згідно угоди «Продавець» продав, а відповідач -«Покупець» купив цемент марки ПЦ И/А- ІИ-400 в кількості 268,7 тон та щебінь марки 0-20 в кількості 394,755 тон і таким чином у відповідності до укладеної угоди позивач поставив, а відповідач не перерахував відповідно до неї кошти «Продавцю» в сумі 165 821,98 грн. за цемент та 14 178,02 грн. за щебінь. До сьогоднішнього дня останній раз ОСОБА_1 на рахунки «Булат-Сервіс» було перераховано 3000 грн. 27.11.2015 року. Після цього часу не дивлячись на численні прохання перерахувати кошти на рахунки «Булат-Сервіс» оскільки вони йому необхідні, відповідач ніяким чином не реагує і бажання перераховувати їх не має. Таким чином, у відповідності до пункту 2.1.1. вище згаданого договору від 27.05.2010 року «Покупець» був зобов`язаний протягом місяця здійснити оплату за товар у розмірі 100 % його вартості. Також пунктом 2.1.2. цього договору передбачено, що «Покупець» зобов`язаний прийняти товар після отримання повідомлення «Продавця» про готовність товару до відвантаження через довіреність. Тобто, оскільки у відповідності до норми права, зокрема, статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання цією особою свого боргу, або іншого обов`язку, то в наслідок сплати частини боргу, таке вказує на обставину за якою термін позовної давності не збіг, оскільки почався заново і тепер він збіжить після 27.11.2018 року. Звертає увагу суду на ту обставину, що позовну заяву ним до Господарського суду Черкаської області була подана у належний і відведений законом термін. Тому вважає, що ним і після відмови Господарським судом у відкритті провадження за його позовом до відповідача із названим вище предметом спору, термін позовної давності не збіг, оскільки всі документи від суду він отримував по пошті. А тому просить у суду продовжити йому термін подачі позовної заяви, на строк до моменту надходження вказаної позовної заяви до суду 03.12.2018 року. Звертає увагу суду на те, що частковою оплатою боргу відповідач фактично визнавав позов перед ПП «Булат-Сервіс» і тому проводив певні розрахунки із позивачем. Однак, при цьому він постійно посилаючись на те, що у нього відсутні обігові кошти, кожного разу відстрочував виплату коштів за отримані будівельні матеріали. Таким чином згідно вище зазначеного договору позивач - «Продавець поставив товар відповідачу «Покупцю», який був отриманий особисто ОСОБА_1 за дорученням № 1 від 27.05.2010 року. В цей же день на ім`я ОСОБА_1 товар був відпущений і оформлено рахунок-фактуру № СФ-0000015 та видаткова накладна № РН-0000001 від 27.05.2010 року. Повідомляє суд також про те, що відповідач лише один раз перерахував кошти позивачу, про факт якого вказується вище у позовній заяві відбувся 27.11.2015 року. Так, відповідачем 15 червня 2015 року також вперше було перераховано 3000 грн. на рахунки ПП «Булат - Сервіс». Перерахування коштів 15.06.2015 відбулося в умовах порушення кримінальної справи відносно відповідача. Вказана кримінальна справа розслідується до цього часу, перерахувань ним на рахунки позивача як до 15.06.2015 року так і 27.11.2015 року не здійснювалося. Не виконання своїх зобов`язань по договору купівлі-продажу від 27.05.2010 року № 042/3-4 призвело до нанесення ПП «Булат- Сервіс матеріальної шкоди. У змісті попередньої позовної заяви він вказував, щодо можливого збігу терміну позовної давності після 27.11.2018 року і настання для ПП «Булат - Сервіс» обставин за якими підприємство могло втратити право вимоги, тому позивач був змушений подати даний позов до суду і просив стягнути з відповідача кошти в сумі (180 000 - 6000 грн. = 174 000 грн.) 174 000 грн., ця сума у відповідності до законодавства належить до індексації з виникнення у позивача права вимоги, тобто із 27.06.2010 року. У відповідності до проведеного позивачем розрахунку проіндексованої суми, сума коштів від 174 000 грн. на момент 20.11.2018 із урахуванням суми коштів в сумі 6000 грн. на момент розрахунку складає 438 910 грн. 69 коп. Однак, як видно із отриманих даних, про які позивачу стало відомо після ознайомлення його із матеріалами кримінальної справи 28.09.2018 року, відповідач перед позивачем у 2015 році також визнав ще одну суму боргу у 20 000 грн., - кошти які відповідач брав у позивач ще в листопаді 2008 року. Така угода між сторонами в умовах довіри один до одного укладалася в усній формі, тому розписки позивач від відповідача не вимагав. Проіндексована сума коштів із 20 000 грн. із листопада 2008 року згідно із поданого розрахунку складає 60249, 31 грн.. Таким чином вважає, що до стягнення належить сума (438 910 грн. 69 коп. + 60 249 грн. 31 коп. = 499160 грн.) 499 160 грн.. На підставах викладеного у відповідності до статей 1166 і 1167 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, оскільки дії відповідача по не виплаті своїх договірних зобовязань є неправомірними, і між не вчиненими діями фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та нанесеною приватному підприємству «Булат-Сервіс» шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи ОСОБА_1 .. Крім цього, оскільки шляхом неправомірного, довготривалого не виконання своїх договірних зобовязань, призводило як до звернення ним до правоохоронних органів за захистом своїх громадянських прав, так і неодноразового звернення до лікувальних установ, оскільки його вік та стан здоров`я значно похитнувся за час переживань та моральних страждань які в цілому виливалися крім цього і в невиконання його зобов`язань перед іншими суб`єктами господарювання і з якими він як позивач укладав угоди, вважає, що йому як позивачу була нанесена моральна шкода стороною відповідача. Так, про стан його здоров`я було і є добре відомо стороні відповідача. А тому просить суд зваживши на вище зазначені обставини, які фактично призвели до руйнування його постійних життєвих звязків, прийняти рішення у відповідності до законодавства. Таким чином як матеріальна так і моральна шкода належить до відшкодування із сторони відповідача. Разом із цим у відповідності до статті 126 ГПУ України, вважає належать до стягнення вимога про стягнення коштів за надання захисником правової допомоги.

На підставі вищевикладеного просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного підприємства «Булат-Сервіс» матеріальну шкоду в сумі 499 160 гривень; Стягнути із ОСОБА_1 на користь «Булат-Сервіс» судові витрати за надання юридичної допомоги в сумі 5000 грн..

04.11.2019 від відповідача ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем в обґрунтування позовної вимоги зазначено, що ОСОБА_1 не було виконано умов договору купівлі-продажу № 042/3-4 від 27.05.2010 в частині проведення оплати за поставлений товар в сумі 180 000 гривень. 15.06.2015 та 27.11.2015 Відповідачем було на виконання умов договору здійснено два платежі на рахунок Позивача в розмірі 3 000 гривень кожний на загальну суму 6 000 гривень. Враховуючи, що до дня звернення до суду Відповідачем не було виконано зобов`язань по договору купівлі-продажу № 042/3-4 від 27.05.2010, ПП «БУЛАТ_СЕРВІС» було завдано матеріальної шкоди в розмірі 438 910,69 гривень, що складається з суми 174 000 гривень збільшеної на рівень інфляції та 3 % річних. З такою позицією неможна погодитися, з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 13 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ст. 16 ЦК України). Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особам, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином цивільний кодекс України не передбачає відшкодування матеріальної шкоди, а лише виключно майнової та моральної шкоди. Окрім того, як вбачається із наведених норм майнова шкода може бути відшкодована в тому випадку, якщо вона завдана особистим немайновим правам особи чи її майну. В той же час підставами позову є невиконання Відповідачем умов договору купівлі-продажу № 042/3-4 від 27.05.2010, відповідно до 1.1. якого Продавець (ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» продає, а Покупець (ФОП ОСОБА_1 ) купує. Відповідно до п. 2.1.1 Покупець зобов`язаний протягом місяця після отримання товару здійснити оплату за товар у розмірі 100% його вартості. Оплата вартості товару відбувається за ціною домовленості шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця (п. 4.1. Договору). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України). У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч. 3 ст. 692 ЦК України). Таким чином має місце невиконання умов договору з оплати поставленого товару, а не завдання майнової, а тим паче, матеріальної шкоди. Відповідно Позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, наслідком чого повинна бути відмова у задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди. Додатковим підтвердженням невірно обраного позивачем способу захисту є те, що ним для розрахунку завданої матеріальної шкоди були застосовані положення ст. 625 ЦК України, що передбачають відповідальність за порушення грошового зобов`язання, не завдання майнової шкоди. Позивачем відповідно до положень позовної заяви та доданих до неї розрахунків сума інфляційних втрат та 3-х % річних відповідно до ст. 625 ЦК України нарахована за період з 27.05.2010 по 03.12.2018. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (п. 1 ст. 261 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст. 264 ЦК України). Таким чином період часу з 27.06.2010 (настання права вимоги) до 27.11.2015 (дата проведення часткової оплати по Договору) не може бути зарахована до нового строку, що був перерваний частковим виконанням грошового зобов`язання. А тому сума інфляційних втрат та 3-х % річних за період з 27.06.2010 до 27.11.2015 не може бути стягнута з Відповідача у зв`язку із сплином строків позовної давності. 15.06.2015 та 27.11.2015 Відповідачем було на виконання умов договору було здійснено два платежі на рахунок Позивача в розмірі 3 000 гривень кожний на загальну суму 6 000 гривень. Вказані дії відповідно до ст. 264 ЦК України сталі підставою для переривання строків позовної давності та початку перебігу позовної давності заново. В той же час, враховуючи положення ст. 257 ЦК України, трирічний термін позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав у ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» сплинув 28.11.2018, тобто до звернення позивачем до суду з позовною заявою від 03.12.2018. Таким чином, сплив позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Вказівка Позивача про те, що останнім 22.11.2018 ухвалою Господарського суду Черкаської області було відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з підвідомчістю даного спору судам цивільною юрисдикції не заслуговує на увагу, у зв`язку з тим, що, якщо суд відмовив у відкритті провадження, в тому числі з підстав недодержання предметної підсудності, перебіг позовної давності не переривається (постанова ВСУ від 24.05.2017 по справі № 6-1763цс16). В той же час зі спливом строків позовної давності по основному зобов`язанню (оплата поставленого товару в розмірі 174 000 гривень), спливають строки давності і по додатковому зобов`язанню, а саме стягненню інфляційних втрат та 3-х % річних (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 28.12.2018 по справі №752/10681/16-ц). Враховуючи вище викладене, вимога про стягнення з Відповідача матеріальної шкоди в розмірі 438910,69 грн., що складається із суми основного боргу за невиконання умов договору у розмірі 174000 грн., інфляційних втрат у розмірі 219774,83 грн. та 3-х % річних у сумі 45135,86 грн., не підлягає до задоволення як у зв`язку із невірно обраним способом захисту порушеного права, так і у зв`язку із сплином строків позовної давності як по основному зобов`язанню, так і по додатковому (за порушення грошов зобов`язання). Щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 60249,31 грн.. Дана вимога Позивачем обгрунтована тим, що начебто під час розслідування кримінальної справи ОСОБА_1 в ході надання пояснень працівникові міліції підтвердив отримання від ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» на підставі усної домовленості грошових коштів в сумі 20 000 гривень. На цю суму Позивачем також було нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних на загальну суму 60 249, 31 гривні. Відповідач вважає таку вимогу безпідставною та необгрунтованою з огляду наступне. Верховною Радою України в 2012 році був прийнятий новий Кримінальний процесуальний кодекс України, який не містить такої процесуальної дії як отримання пояснень, в наслідок чого, протокол пояснення не є процесуальним документом розумінні КПК України та не несе доказової бази, а відповідно відомості, викладені у ньому не є допустимими доказами відповідно до ст. 78 ЦПК України. Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністра правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та вчинені вони цією особою. А ні вирок суду в кримінальному провадженні, а ні ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності не виносилася. А тому факти, викладені у поясненні підлягають доказуванню належними та допустимими доказами, які до позовної заяви позивачем не додано. Також варто звернути увагу на ту обставину, що сам Позивач вказує на передачу Відповідачу даних коштів в 2008 році. Що в свою чергу, враховуючи звернення до суду з даною вимогою 03.12.2018 поза межами трирічного строку позовної давності. Відповідно у задоволенні такої вимоги також слід відмовити у зв`язку як з недоведеністю, так і у зв`язку зі сплином строків позовної давності. Зазначають, що і в даному випадку Позивачем обрано не вірний спосіб захисту, обґрунтування якому детально дано при розгляді попередньої позовної вимоги. Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 20,000 грн. на користь ПП «БУЛАТ-СЕРВІС». В своїй позовній заяві ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» зазначає, що в наслідок тривалого неправомірного невиконання грошового зобов`язання директорові ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» ОСОБА_3 було завдано душевних страждань та погіршення стану здоров`я. У зв`язку з чим, до стягнення підлягає і моральна шкода в розмірі 20000 грн.. Не погоджується з такою позицією ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» з огляду на наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як вбачається із позовної заяви та додатків до неї, душевних страждань та шкоди здоров`ю завдано саме фізичній особі, директору ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» ОСОБА_3 . В той же час позивачем по справі є ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» і саме на його користь заявлена вимога про стягнення моральної шкоди. Саме ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» є стороною договору купівлі-продажу № 042/3-4 від 27.05.2010 і саме на рахунки ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» не надійшли передбачені договором кошти. При цьому Позивачем не наведено жодних фактів, доводів та доказів, що через невиконання договору купівлі-продажу № 042/3-4 від 27.05.2010 ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» було завдано моральної шкоди. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені 121 ЦПК України. Позивачем, яким є саме ПП «БУЛАТ-СЕРВІС», не надано жодних доказів завдання моральної шкоди невиконанням Відповідачем договору купівлі-продажу № 042/3-4 від 27.05.2010. Завдання душевних страждань та погіршення здоров`я директора позивача в наслідок невиконання укладеного Позивачем договору купівлі-продажу № 042/3-4 від 27.05.2010 є ризиком підприємницької діяльності, на які наражає себе кожний учасник ринкових відносин, вступаючи у них. А тому це не є підставою для стягнення моральної шкоди на користь ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» через моральні страждання та погіршення стану здоров`я його директора. Щодо витрат на правову допомогу. Позивачем надано орієнтовну суму судових витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 гривень. В той же час, як вбачається із договору про надання правової допомоги від 20.11.2018, договір укладений між адвокатом Чепурним Валерієм Петровичем та фізичною особою ОСОБА_3 , в той час як позивачем по справі є ПП «БУЛАТ-СЕРВІС», з яким жодних договорів на надання правової допомоги не укладалося. А тому жодних підстав для стягнення витрат на правову допомогу по даній справі немає. Окрім того, ст. 175 ЦПК України передбачає обов`язок Позивача надати орієнтовний розрахунок суми судових витрат, а не просто зазначити таку суму. Таким чином за відсутності розрахунку, на даний час він позбавлений можливості висловити свою позицію щодо такої суми, її обґрунтованості та законності.

На підставі викладеого вище просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; судові витрати покласти на Позивача.

30.04.2020 від представника позивача ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» в особі директора ОСОБА_3 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій за значено, що ним позов був поданий до Господарського суду Черкаської області із посиланнями на договірні відносини суб`єктів господарювання. Винесеною ухвалою від 22.11.2018 року, йому відмовлено у відкритті провадження у зв`язку із тим, що відповідач припинив підприємницьку діяльність. Ухвалу суду від 22.11.2019 року він отримав у понеділок 26.11.2018 року, тобто, в той самий день, як він потрапив до лікарні після того, коли отримав таке повідомлення, про відмову у відкритті провадження. Тільки 02.12.2018 року, йому стало краще і він зміг зустрітися із своїм представником 03.12.2018 року. У цей же день позов в чергове був поданий до Черкаського районного суду Черкаської області, у якому він формально зазначив ті ж самі аргументи, предмет та підстави, що і до Господарського суду, виходячи із тих обставин, що були відомі позивачу на момент звернення до суду. Статтею 22 Цивільного кодексу України регулюються питання збитків, зазначаючи, що такими є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У відповідності до статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Однак, як на даний час зрозуміло, ним у позові знято вимогу про стягнення моральної шкоди, і зазначає, що у відповідності до статті 611 ЦК України та з огляду на статтю 224 ГК України згідно яких учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Так, сторона відповідача у своєму відзиві ніяк не спростовує факту отримання поставленого товару. Не спростовує його належну якість. Ним також у наданому відзиві не спростовується факт порушення відносно нього кримінальної справи по факту шахрайства відносно ПП «Булат-Сервіс». А позивач вказує, що відповідач як намагався до часу подання позову, уникати цивільної відповідальності перед позивачем, так і далі вказуючи у відзиві на деякі невідповідності поданого позову (його предмет), продовжує здійснювати свій умисел, на уникнення такої, використовуючи деякі спірні питання щодо визначення предмету спору з позицій судової практики. У цьому плані він просить суд також звернути увагу на ту обставину, що як у поданому позові до господарського суду так і до суду загальної юрисдикції він вказував, щодо порушення кримінальної справи і висловлював думку про зупинення справи розглядом до постановлення відносно відповідача обвинувального вироку. Звідси і вимога про стягнення матеріальної та моральної шкоди. А в основу такого предмету і було поставлено ті обставини, за яких відповідач тривалий час уникав зустрічі як з ним, так і від явки до органів досудового розслідування для дачі будь-яких пояснень та з`ясування у кримінальному провадженні будь-яких обставин. Відповідач і сьогодні такого уникає, оскільки із останніх подій, що йому відомі із того ж кримінального провадження, він скористався йому наданим правом передбаченим статтею 63 Конституції України. Вказують, що на даний час матеріальний стан позивача значно погіршився, і він знаходиться у скрутному становищі щодо здійснення діяльності по виробництву товарів ПП «Булат-Сервіс», так-як із всіх працівників на підприємстві він залишився один. Більше того, стверджує, що до такого стану призвели саме дії сторони відповідача шляхом не виконання своїх договірних відносин. А факт уникнення його від такої відповідальності і твердження на збіг терміну позовної давності лише підтверджують те, що намірів нести цивільно-правову відповідальність перед позивачем у нього як була відсутня із самого початку, так є такою і на тепер, так як тільки його звернення до правоохоронних органів у 2015 році змусило відповідача розпочати здійснення ним дій направлених на виконання його зобов`язань. І також звертає увагу суду на те, що не його майновий стан був перешкодою у виконанні такого зобов`язання. Оскільки він і після вище зазначеного часу продовжував і продовжує будівництво нерухомості у Київській області. Таке йому також відомо із матеріалів кримінального провадження, яке проводиться і сьогодні. Однак виходячи із того, що особа на сьогоднішній день з`явилася на виклик суду, отримала позовну заяву і дала свій відзив, тобто формально на його погляд відповідач перестав вчиняти дії направлені на переховування від правоохоронних органів, вважає що у нього з`явилася можливість доказати те, що він був і є готовий понести відповідальність перед позивачем, яка у відповідності до законодавства передбачена за невиконання своїх договірних зобов`язань. Для цього вважає у передбачений законодавством термін, він готовий змінити предмет позову, і не буде перешкоджати у прийнятті рішення по справі на підставі закону, і заяву про таку зміну предмету позову також надасть у визначений законом термін. Щодо наведеного у відзиві прикладу, то зазначає, що у винесеній ухвалі по справі № 752/10681/16-ц (зазначеній відповідачем) йде мова про подачу заяви про поновлення строку подачі касаційної скарги, і в ухвалі суду зазначено, що суд вважав, що строк належить до поновлення. Строк про який йшла мова у рішенні № 752/11)681/16-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором у жовтні 2015 року, за якого сторона відповідача наполягала на відмові у задоволенні позову виходячи із ч. 4 ст. 267 ЦК України, тобто після закінчення встановленого законом трирічного строку для звернення до суду за захистом порушеного права, початок якого на її думку слід було рахувати зі спливом останнього дня місяця дії виданої банком картки. То в даному випадку такий приклад не є прийнятним, оскільки у відповідності до вимог статті 261 ч. 5 ЦК України, за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги(протягом місяця), перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Цей момент має фіксуватися у відповідності до статті 254 ч. 3 ЦК України, (строки) і спливає у відповідне число останнього місяця строку - 27.12.2018 року (пункт 2.1.1. Договору від 27.05.2010 року), оскільки попередня виплата суми боргу вираховувалася місяцями і була здійснена за п`ять місяців до останньої. (15.06.2015 р. - 27.11.2015 р.) Крім цього із підстав поважності пропуску подачі позову, вважає, що у відповідності до статті 263 ЦК України строк подачі міг би бути поновлении на строк наданий законодавством для подачі апеляційної скарги на прийняте рішення від 22.11.2018 року Господарським судом Черкаської області, а також через хворобу позивача з 26.11.2018 року по 02.11.2018 року, оскільки пропуск подачі позову є поважним, у зв`язку із чим просить, якщо суд не прийме його доводи у відповідності до статті 254 ч. 3 ЦК України, прийняти рішення про поновлення строку подачі позову.

21.11.2019 від позивача ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» в особі директора ОСОБА_3 до суду надійшла заява про зміну предмету позову із стягнення майнової шкоди на стягнення суми, в прийнятті якої, ухвалою суду від 29.11.2019 відмовлено, на підставі ч. 3 ст.49 Кпк України.

Представник позивача адвокат Чепурний В.П. та позивач підтримали позовні вимоги, просили їх задоволити в редакціі позову від 25.04.2019.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовної заяви. Просив застосувати строк позовної давності, оскільки позивач звернувся за захистом своїх прав через 8 років. Звернув увагу, що відповідач дійсно здійснив виплату 6 000 грн., однак це відбулось поза межами строку позовної давності. Щодо відшкодування коштів на правничу допомогу повідомив, що договір був укладений на представництво фізичної особи - ОСОБА_3 , тоді як позивачем є приватне підприємство. Акцентував увагу на тому, що позивач позовні вимоги обгрунтовуються нормами Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Судом встановлено, що 27.05.2010 року ФОП ОСОБА_1 та ПП «Булат - Сервіс» уклали договір купівлі-продажу № 042/3-4, згідно якого позивач «Продавець» продав, а відповідач «Покупець» купив цемент марки ПЦ И/А- 111-400 в кількості 268,7 тон та щебінь марки 0-20 в кількості 394,755 тон.

15.06.2015 та 27.11.2015 ФОП ОСОБА_1 сплачено за договором купівлі-продажу № 042/3-4 від 27.05.2010 по 3000 грн. відповідно, на рахунок ПП «Булат - Сервіс».

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 23.01.2015 до Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що відносно ОСОБА_3 було вчинено самоуправні дії. Чим йому завдано матеріальної шкоди, сума якої встановлюється.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 23.06.2015, наданих старшому слідчому СВ Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області Сторона А.С., ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 20000 грн..

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.11.2018 у справі № 925/1213/18, ПП «Булат - Сервіс» відмовлено у відкритті провадження у справі, оскільки відповідач ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність з 23.04.2018 і має статус тільки фізичної особи.

Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 13 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ст. 16 ЦК України).

Положеннями ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особам, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З чого вбачається, що Цивільний кодекс України не передбачає відшкодування матеріальної шкоди, а лише виключно майнової та моральної шкоди. Також із наведених норм вбачається, що майнова шкода може бути відшкодована в тому випадку, якщо вона завдана особистим немайновим правам особи чи її майну.

Як вбачається з позовних вимог, підставою для пред`явлення позову є невиконання ОСОБА_1 умов договору купівлі-продажу № 042/3-4 від 27.05.2010, відповідно до 1.1. якого ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» продає, а ФОП ОСОБА_1 купує.

Відповідно до п. 2.1.1 вказаного вище договору ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний протягом місяця після отримання товару здійснити оплату за товар у розмірі 100% його вартості. Оплата вартості товару відбувається за ціною домовленості шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» (п. 4.1. Договору).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч. 3 ст. 692 ЦК України). Таким чином має місце невиконання умов договору з оплати поставленого товару, а не завдання майнової, а також матеріальної шкоди.

А тому, суд вважає, що ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» обрано невірний спосіб захисту порушеного права, в тому числі з підстав того, що позов про стягнення з ОСОБА_1 на його користь матеріальної шкоди ґрунтується на положеннях Господарського процесуального кодексу України.

Також судом встановлено, що позивачем для розрахунку завданої матеріальної шкоди були застосовані положення ст. 625 ЦК України, що передбачають відповідальність за порушення грошового зобов`язання, не завдання майнової шкоди. Позивачем відповідно до положень позовної заяви та доданих до неї розрахунків сума інфляційних втрат та 3-х % річних відповідно до ст. 625 ЦК України нарахована за період з 27.05.2010 по 03.12.2018.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (п. 1 ст. 261 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст. 264 ЦК України).

Позивачем відповідно до положень позовної заяви та доданих до неї розрахунків сума інфляційних втрат та 3-х % річних відповідно до ст. 625 ЦК У країни нарахована за період з 27.05.2010 по 03.12.2018.

Таким чином період часу з 27.06.2010 (настання права вимоги) до 27.11.2015 (дата проведення часткової оплати по Договору) не може бути зарахована до нового строку, що був перерваний частковим виконанням грошового зобов`язання, в зв`язку з чим сума інфляційних втрат та 3-х % річних за період з 27.06.2010 до 27.11.2015 не може бути стягнута з ОСОБА_1 у зв`язку із сплином строків позовної давності.

Оскільки 15.06.2015 та 27.11.2015 ОСОБА_1 на виконання умов договору № 042/3-4 від 27.05.2010 здійснено два платежі на рахунок ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» в розмірі 6000 гривень, а тому, відповідно до ст. 264 ЦК України, зазначені платежі стали підставою для переривання строків позовної давності та початку перебігу позовної давності заново.

Одночасно, враховуючи положення ст. 257 ЦК України трирічний термін позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав у ПП «БУЛАТ-СЕРВІС» сплинув 28.11.2018, тобто до звернення позивачем до суду з позовною заявою від 03.12.2018.

Враховуючи викладене вище, вимога про стягнення з Відповідача матеріальної шкоди в розмірі 438910,69 грн., що складається із суми основного боргу за невиконання умов договору у розмірі 174000 грн., інфляційних втрат у розмірі 219774,83 грн. та 3-х % річних у сумі 45135,86 грн., не підлягає до задоволення через невірно обраний спосіб захисту порушеного права, так і у зв`язку із сплином строків позовної давності як по основному зобов`язанню, так і по додатковому.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 60 249,31 грн, суд приходить до наступного.

У Кримінальному процесуальному кодексі України, в редакції 2012 року, така процесуальна дія, як отриманя пояснень відсутня, в наслідок чого, протокол пояснення не є процесуальним документом в розумінні КПК України та не несе доказової бази, а відповідно відомості, викладені в ньому не є допустимими доказами, відповідно до ст. 78 ЦПК України, в зв`язку з чим факти, викладені у поясненні підлягають доказуванню належними та допустимими доказами, які до позовної заяви позивачем не додано, а тому у стягненні з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 60249,31 грн. необхідно відмовити.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову про відшкодування матеральної шкоди не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем їх не доведено.

В частині стягнення з відповідачів в користь позивачки витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. суд дійшов наступного висновку.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт(акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. по даній справі, предстаником позивача адвокатом Чепурним В.П. в додаток до позовної заяви долучено копію договору про надання правової допомоги від 20.11.2018, ордер на надання правничої (правової) допомоги. Враховуючи, що адвокатом не надано суду розрахунку витрат з обґрунтуванням часу, затраченого на надання адвокатських послуг із наведенням конкретних видів правничої допомог). Також належних доказів на підтвердження оплати послуг, не надано, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Більш того, договір про надання адвокатських послуг укладений між адвокатом Чепурним В.П. та ОСОБА_3 , як фізичною особою, а не директором Приватного підприємства «БУЛАТ-СЕРВІС».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 12, 13, 15, 81, 89, 141, 223, 259, 236-265, 353, 354 ЦПК України, суд, -

В И РІ Ш И В:

У позові Приватного підприємства «БУЛАТ-СЕРВІС» в особі директора ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений 30.09.2020.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька