Справа № 196/1005/20
№ провадження 2/196/541/2020
28 жовтня 2020 року смт Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Гудим О.М.
за участю секретаря - Шевченко Т.І.
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання правовстановлюючого документу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання правовстановлюючого документу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 15.02.2005 року), який на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Цибульківською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області 18.07.2001 року).
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її брат - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане виконавчим комітетом Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 27.12.2012 року)
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
04 серпня 2020 року вона звернулася до Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою нотаріуса їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно.
В Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА №831589 вказана дата видачі 23 серпня 2005 року, в той час ОСОБА_2 згідно зі свідоцтвом про смерть померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто існують суперечності, які і стали підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.
Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є вона. Інших спадкоємців за законом чи заповітом, або спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині немає.
Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду.
Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1218, 1223, 1225, 1233 ЦК України, прохає суд визнати Державний аки на право власності на земельну ділянку дійсними та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.
Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити.
Представник відповідача Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в підготовче засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають повністю.
Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В даному випадку у підготовчому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 15.02.2005 року), який на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Цибульківською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області 18.07.2001 року).
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивача - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане виконавчим комітетом Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 27.12.2012 року)
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
04 серпня 2020 року позивач звернулася до Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою нотаріуса їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.15, 16).
В Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА №831589 вказана дата видачі 23 серпня 2005 року, в той час ОСОБА_2 згідно зі свідоцтвом про смерть померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто існують суперечності, які і стали підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.
Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на 01 січня 2013 року) документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку є державний акт на право власності.
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.
Державний акт, виданий після смерті спадкодавия при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавием права власності на земельну ділянку.
Отже, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку серїі ЯА №831589 від 23.08.2005 року дійсними є обгурнтованими та підлягають задоволенню.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, або спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині немає.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.
Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання правовстановлюючого документу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити в повному обсязі.
Визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №831589 від 23 серпня 2005 року, на земельну ділянку площею 1,6742 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, виданий на ім`я " ОСОБА_2 " - дійсним.
Судовий збір залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ