Провадження № 2/235/119/20
Справа № 235/6749/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2020 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.
за участю секретаря Овчаренко В.В.
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 1996 року знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , а з 8 серпня 1998 року по 21 лютого 2019 року перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі.
На час розірвання шлюбу між ними була досягнута домовленість щодо добровільного поділу майна, згідно якої їй повинен був виділений автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2005р.в., державний номер НОМЕР_1 , а також сплачено грошову компенсацію вартості майна, що залишається у відповідача, в сумі 10 000 доларів США. Однак пізніше, коли вона зверталась до відповідача, виплати їй обумовлену суму грошових коштів та перереєстрацію автомобілю на неї він відмовився від своєї обіцянки. Таким чином у зв`язку з тим, що відповідач добровільно не бажає у добровільному порядку поділити майно, вона вимушена звернутися до суду з позовом про поділ майна.
До зареєстрованого шлюбу із нею ОСОБА_2 був придбаний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який суттєво збільшився у вартості у зв`язку з трудовими та грошовими внесками їх як подружжя, тому це майно, на думку позивача, є спільною сумісною власністю подружжя.
Так, цей будинок на час придбання відповідачем та початку їхнього спільного проживання складався з трьох кімнат, кухні, коридора, веранди, туалету та ванної кімнати, загальною площею 82,3 кв.м. На час придбання у будинку було виконано бюджетний ремонт, у деяких кімнатах (кухня, спальня, зал) знаходились старі меблі, ніяких господарських будівель на території не було.
З 2000р. по 2001р. нею разом з ОСОБА_2 був виконаний капітальний ремонт будинку, а саме замінені вхідні та міжкімнатні двері на дерев`яні, у всіх кімнатах замінені вікна на металопластикові, а у 2005 році повністю був перероблений водопровід та каналізація у будівлі та зовні та до загального трубопроводу, проведена нова електропроводка у будинку, у всіх кімнатах переклеєні шпалери, замінена підлога з дерев`яної на ламінат, перекрито дах у всьому будинку.
У 2011 році до будинку добудовано дві кімнати зі шлакоблоку приблизно по 20 кв.м кожна, стіни яких зроблені з гіпсокартону під фарбування та зроблені підвісні стелі в обох кімнатах, а в інших кімнатах будинку переклеєні шпалери.
Також за час спільного проживання у шлюбі у 1999 році на території будівлі були прибудовані гараж та літня кухня зі шлакоблоку загальною площею приблизно 50 кв.м, у 2005 році побудовано другий гараж площею приблизно 30 кв.м., а за період часу з 2000р. по 2010р. над гаражами та літньою кухнею збудована житлова кімната з ванною кімнатою, балконом площею приблизно 60 кв.м.
Таким чином, площа житлового будинку суттєво збільшилась з 82.3 кв.м орієнтовно до 120 кв.м, а на території були побудовані значні капітальні господарські споруди. На теперішній час вартість аналогічного житлового будинку та господарських споруд складає приблизно за даними сайту rieltor.ua 1 250 000 грн.
Також за час шлюбу з відповідачем ними були придбані для сімейних потреб меблі та побутова техніка, а саме:
- у 2000 році дубові меблі у спальню, які складаються з двоспального ліжка, комода, двох тумбочок, шафи за 30 000 грн, вартість яких на теперішній час складає 25 000 грн;
- у 2002 році м`які меблі у зал за 22 000 грн, а саме диван та два крісла, вартість яких на теперішні час складає 18 000 грн;
- у 2002 році тумба під телевізор за 10 000 грн, вартість якого на теперішній час складає 7 500 грн,
- у 2002 році телевізор марки Panasonic вартістю 10 000 грн, вартість якого на теперішній час складає 7 000 грн,
- у 2011 році телевізор марки LG вартістю 15 000 грн, вартість якого на теперішній час складає 13 000 грн,
- у 2003 році відеомагнітофон та аудіоапаратура: програвач, підсилювач, колонки загальною вартістю 50 000 грн, вартість яких на теперішній час складає 35 000 грн,
- у 2005 році люстри: кришталева чеська за 10 000 грн та п`ять скляних по 4 000 грн кожна, вартість яких на теперішній час складає 18 000 грн;
- у 2007 році вбудовані меблі в коридорі та веранді: шафа для взуття, шафа для одягу, книжкова шафа, два письмові стола, загальна вартість яких на теперішній час складає 40 000 грн;
- у 2002 році дерев`яний кухонний гарнітур: підлогові та підвісні шафи, дерев`яний круглий стіл та чотири стільця загальною вартістю 25 000 грн, загальна вартість яких на теперішній час складає 20 000 грн;
- у 2010 році дві ванни вартістю 5 000 грн та 12 500 грн, вартість яких на теперішній час складає 2 500 грн та 10 000 грн відповідно;
- у 2010 році - пральна машина Bosch вартістю 7 500 грн, вартість якої на теперішній час складає 5 000 грн,
- у 2010 році - два водонагрівача Ariston на 100 л та 50 л вартістю 10 000 грн та 7 000 грн, вартість яких на теперішній час складає 8 000 грн та 4 000 грн відповідно,
- у 2010 році унітази, раковини і т.і. загальною вартістю 15 000 грн, вартість яких на теперішній час складає 10 000 грн.
Також під час шлюбу з відповідачем були придані автомобілі:
- у 2001 році Mersedes Є-класу, 3.0 об`єм двигуна, темно-синього перламутрового кольору, дизель, орієнтовно 1996р.в., за 18 000 доларів США, вартість якого на теперішній час складає 147 000 грн;
- у 2005 році Daewoo Lanos TF69Y, 2005р.в., об`єм двигуна 1498, державний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, за 5 500 доларів США, вартість якого на теперішній час складає 75 000 грн;
- у 2011 році автомобіль Таврія зеленого кольору, орієнтовно 2007р.в., за 3 000 доларів США, вартість якого на теперішній час складає 70 000 грн.
Автомобілі зареєстрована за відповідачем, самі автомобілі та документи на них знаходяться у відповідача, і доступу до них вона не має.
Шлюбний договір між ними не укладався, режим окремого проживання на час придбання спільного майна судом не встановлювався.
Відповідач самостійно володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.
На підставі наведеного просила визнати все перелічене вище майно об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділити їй автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2005р.в., об`єм двигуна 1498, державний номер НОМЕР_1 , все інше майно виділити відповідачу, а також стягнути з нього на її користь половину вартості рухомого майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в сумі 182 500 грн, а також присудити їй понесені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.3-10).
11 листопада 2019 року позивач збільшила позовні вимоги: просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя також земельну ділянку площею 0,2 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 1 250 000 грн (а.с.38а).
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2020 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , легковий седан-В, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , та автомобіль MERCEDES-BENZ 300, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , легковий седан-В, синього кольору, номер кузова НОМЕР_5 (а.с.73-74).
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки.
Згідно чт.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 8 червня 1998 року по 21 лютого 2019 року, який було розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2019 року, яке набрало законної сили 21 лютого 2019 року (а.с.14-15). Шлюбний договір між сторонами не укладений.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
У відповідності до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ст. ст.70 ч.1, 71 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка і рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.22 КпШС України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Подружжя користується рівними права на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Згідно із ст.28 КпШС у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси дітей або інтереси одного з подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.
Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.
Положеннями ст.29 КпШС України передбачено, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.
Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.
Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.
Згідно інформації Головного сервісного центру МВС від 23.09.2019р. № 31/817аз згідно з базою даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , легковий седан-В, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 з 04.12.2004р. по теперішній час дійсно зареєстрований на праві власності на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначений автомобіль був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 на підставі акту прийому-передачі МВЧ № 135249 від 27.11.2004.
Крім вищевказаного автомобіля за ОСОБА_2 з 12.01.2002р. по теперішній час зареєстрований на праві власності автомобіль MERCEDES-BENZ 300, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , легковий седан-В, синього кольору, номер кузова НОМЕР_5 (а.с.21, 37).
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль ЗАЗ 110307-42, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , хетчбек-В, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_7 , зареєстровано за ОСОБА_2 23.08.2018р. (а.с.50-51).
Оскільки сторони не домовилися про порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, спірне майно підлягає поділу судом.
Вирішуючи питання про розмір часток сторін в майні, суд виходить з того, що інше не визначено домовленістю між сторонами, а тому вважає їх рівними.
Відповідно до положень ч.ч.4, 5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбаченим Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
У зв`язку з тим, що жоден із подружжя не вніс на депозитний рахунок суду грошову суму, суд позбавлений можливості присудити позивачці грошову компенсацію вартості 1/2 частини майна, що підлягає поділу, а поділив його в натурі.
Згідно роз`яснень, що містяться в абз.3 п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляд справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007р. № 11, у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Оскільки спірні автомобілі, що є предметом поділу, є неподільними речами, а жоден із подружжя не вніс грошової суми на депозитний рахунок суду в рахунок грошової компенсації їх вартості, суд приходить до висновку, що вони підлягає поділу між сторонами шляхом визнання ідеальних часток сторін в зазначеному майні без їх реального поділу із залишенням автомобілів у спільній частковій власності сторін.
У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
письмовими, речовими і електронними доказами;
висновками експертів;
показаннями свідків.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Будь-яких належних та допустимих доказів придбання сторонами у період шлюбу меблів та побутової техніки, а саме дубових меблів у спальню, м`яких меблів, тумби під телевізор, телевізора марки Panasonic, телевізора марки, відеомагнітофону і аудіоапаратури, люстр, вбудованих меблів в коридорі та веранді, дерев`яного кухонного гарнітуру, двох ван, пральної машини Bosch, двох водонагрівачів Ariston, унітазів, раковини, а також земельної ділянки земельну площею 0,2 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , суду надано не було, у зв`язку з чим в цій частині позову необхідно відмовити.
Як передбачалось ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в да або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.
Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші.
Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається надежним йому роздільним майном.
Також абз.2 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 15.06.1973 № 6 „Про деякі питання, що виникли в судовій практиці по застосуванню Кодексу про шлюб та сім'ю України, чинної на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що майно, яке належало подружжю до укладення шлюбу, а також одержане ними під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, вважалося власністю кожного з них.
Ст.25 КпШС України містила в собі випадки, коли у подружжя могла виникнути спільна сумісна власність на роздільне майно, що їм належало. Так, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.
Згідно копії договору купівлі-продажу, укладеного 19 серпня 1992 року між ОСОБА_3 , діючої від імені ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , посвідченого 19 серпня 1992 року державним нотаріусом Четвертої Донецької державної нотаріальної контори, та реєстраційного напису БТІ м. Донецька від 25 серпня 1992 року власником жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці 1000 кв.м, жилою площею 39,6 кв.м. є ОСОБА_2 .
Доказів того, що спірний житловий будинок істотно збільшився у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат подружжя, суду надано не було, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що він відноситься до роздільного майна, що належить на праві приватної власності відповідачу і не підлягає поділу судом.
Аналіз ст.60 СК України та ст.22 КпШС України (що діяв на час придбання спірного майна) дає підстави вважати, що набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, і окремого визнання їх об`єктом права спільної сумісної власності подружжя немає потреби.
Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 21 вересня 2020 року (справа № 333/7392/17, провадження № 61-8573св19), а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Підлягає поверненню позивачу заяво сплачений нею при зверненні до суд з позовом судовий збір в розмірі 780 грн.
З урахуванням вказаних вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог за позовом становить 33%, з розрахунку 882 500 грн 100%, 292 000 грн х%, х = 292 000 грн х 100% : 882 500 грн. Отже сума судового збору, що підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу, становить 2 912,25 грн (8 825 грн х 33% : 100%), де 8 825 грн сума сплаченого судового збору позивачем, 33% - процент задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст.372 ЦК України, ст.ст.60, 70, 71 СК України, ст.ст.22, 24, 25, 29 КпШС України, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити частково.
Поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :
автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , легковий седан-В, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , вартістю 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень : визнати, що ідеальні частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в автомобілі DAEWOO LANOS TF69Y, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , легковий седан-В, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , становлять Ѕ кожного без його реального поділу і залишити автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , легковий седан-В, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , у їх спільній частковій власності;
автомобіль MERCEDES-BENZ 300, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , легковий седан-В, синього кольору, номер кузова НОМЕР_5 , вартістю 147 000 (сто сорок сім тисяч) гривень: визнати, що ідеальні частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в автомобілі MERCEDES-BENZ 300, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , легковий седан-В, синього кольору, номер кузова НОМЕР_5 , становлять Ѕ кожного без його реального поділу і залишити автомобіль MERCEDES-BENZ 300, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , легковий седан-В, синього кольору, номер кузова НОМЕР_5 , у їх спільній частковій власності;
автомобіль ЗАЗ 110307-42, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , хетчбек-В, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_7 , вартістю 70 000 (сімдесят тисяч) гривень: визнати, що ідеальні частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в автомобілі ЗАЗ 110307-42, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , хетчбек-В, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_7 , становлять Ѕ кожного без його реального поділу і залишити автомобіль ЗАЗ 110307-42, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , хетчбек-В, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_7 , у їх спільній частковій власності.
В іншій частині позову відмовити.
Повернути ОСОБА_1 зайво спечений судовий збір в розмірі 780 (семисот висміяти) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування сплаченого судового збору 2 912 (дві тисячі дев`ятсот дванадцять) гривень 25 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Дата складання повного судового рішення 30 жовтня 2020 року.

Суддя Г.В. Назаренко

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 20 жовтня 2020 року. Повне рішення складене 30 жовтня 2020 року.

Суддя Г.В. Назаренко