КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 листопада 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 361/508/18

провадження номер: 22-ц/824/12988/2020

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Верланова С.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року у складі судді Зотько Т.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 14 вересня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивоване тим, що про існування ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року їй стало відомо 19 березня 2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Зазначала, що на вказану ухвалу суду першої інстанції вона 30 березня 2020 року подала апеляційну скаргу, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року було залишено без руху з підстав несплати судового збору та їй надано строк для усунення недоліків, протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, але не пізніше десяти днів з дня закінчення карантину. Зазначала, що в подальшому її апеляційну скаргу визнано неподаною ухвалою Київського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року, в якій апеляційний суд пов`язав закінчення строку для усунення недоліків не із закінченням карантину, як це було вказано в ухвалі цього ж суду від 14 квітня 2020 року, а із набранням чинності Закону України №731- IX від 18 червня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)». Вказувала, апеляційний суд порушив строки на усунення недоліків скарги, встановлені в ухвалі цього ж суду від 14 квітня 2020 року, оскільки на її думку, строк для усунення недоліків мав сплинути після десяти днів з моменту завершення карантину. При цьому, змінюючи умови закінчення строку, апеляційний суд не постановив додаткову ухвалу при зміну строку для усунення недоліків. Зазначала, що у період дії карантину у неї не було можливості сплатити судовий у розмірі, встановленому в ухвалі Київського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року наведені у клопотанні ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнано неповажними, виходячи з того, що вони фактично зводяться до її незгоди з ухвалою Київського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року про визнання неподаною та повернення раніше поданої нею апеляційної скарги. Вказана ухвала Київського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року набрала законної сили, не оскаржена ОСОБА_1 у касаційному порядку та є чинною. Тому апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав ставити під сумнів законність ухвали Київського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року.

ОСОБА_1 надано десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали суду для усунення недоліків скарги, а саме, звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку апеляційного оскарження, у якій зазначити інші поважні причини пропуску цього строку, а також роз`яснено, що в іншому випадку їй буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гонтарєв Р.М. ознайомився із матеріалами справи, у тому числі з ухвалою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року (а.с.57, т.3).

Тому з урахуванням положень ч.1 ст.64 ЦПК України ОСОБА_1 вважається такою, що 23 жовтня 2020 року ознайомлена з ухвалою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року.

02 листопада 2020 року, тобто у строк, встановлений ухвалою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року, адвокат Гонтарєв Р.М. поштою направив на адресу Київського апеляційного суду заяву про усунення недоліків, у якій заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження,посилаючись на те, що ОСОБА_3 є юридично необізнаною, а тому коли тлумачила зміст ухвали Київського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року була впевнена, що сплив строку на усунення недоліків апеляційної скарги прямо пов`язаний зі спливом строку дії карантину, який неодноразово продовжувався і на даний час не припинено. Також зазначає, що представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Кіт Х.І. не отримав ухвалу Київського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року, а тому не надав позивачу фахових роз`яснень з цього приводу. Крім того, у період з квітня 2020 року по вересень 2020 року ОСОБА_3 перебувала за межами міста Києва у селі Татарівка Київської області у зв`язку із зростанням чисельності захворювань на коронавірус, де була позбавлена можливості оперативно реагувати на поштову кореспонденцію та зміни у законодавствічерез відсутність належного мобільного зв`язку та інтернету (а.с.64-67, т.3).

Вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи заяви, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі з таких підстав.

Згідно з п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року)»; «норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані» (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та №35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року); «одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року)».

Згідно з ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання адвоката Гонтарєв Р.М. у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарженняна те, що ОСОБА_3 є юридично необізнаною, а тому невірно тлумачила зміст ухвали Київського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки юридична необізнаність учасника справи не є поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження.

До того ж суд враховує, що відповідно до положень ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника (ч.2 ст.58 ЦПК України).

Таким чином, ОСОБА_3 могла скористатись своїм конституційним правом на отримання професійної правничої допомоги з метою вірного тлумачення змісту ухвали Київського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року, а також моніторингу змін у чинному законодавстві України.

Посилання адвоката Гонтарєва Р.М. у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження на те, що представник ОСОБА_3 - адвокат Кіт Х.І. не отримав ухвалу Київського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року, а тому не надав позивачу фахових роз`яснень з цього приводу, є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 2020 року ОСОБА_4 особисто отримала копію ухвали Київського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року (а.с.234, т.2), а тому могла звернутися до фахівця у галузі права з метою роз`яснення їй змісту цієї ухвали Київського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року.

Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи адвоката Гонтарєва Р.М. про те, що у період з квітня 2020 року по вересень 2020 року ОСОБА_3 була позбавлена можливості оперативно реагувати на поштову кореспонденцію та зміни у законодавстві через відсутність належного мобільного зв`язку та інтернету у зв`язку з її перебуванням за межами міста Києва у селі Татарівка Київської області, оскільки адвокат Гонтарєв Р.М. не надав апеляційному суду будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин, що є його процесуальним обов`язком відповідно до положень ст.81 ЦПК України.

Інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження скаржником не вказано.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року, оскільки наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

01 жовтня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гоголєвої О.А., у якому вона просить повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року та стягнути із ОСОБА_1 на користь держави штраф з тих підстав, що подання ОСОБА_1 цієї апеляційної скарги є зловживанням процесуальними правами.

Згідно з ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року, апеляційний суд не встановив обставин, які б свідчили про те, що подання ОСОБА_1 даної апеляційної скарги суперечить завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами у розумінні ст.44 ЦПК України.

Таким чином відсутні підстави для задоволення клопотання адвоката Гоголєвої О.А. про застування заходів щодо зловживання процесуальним правами.

Керуючись ст.ст.357, 358 ЦПК України,Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у справі за її апеляційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року та повернути їй копію апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Гоголєвої Олени Анатоліївни про застування заходів щодо зловживання процесуальними правами - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М. Верланов