Постанова

Іменем України

27 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 127/21665/19

провадження № 61-1087св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , Державний реєстратор Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» Яковишена Оксана Борисівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2019 року

у складі судді Сичука М. М., та постанову Вінницького апеляційного суду

від 09 січня 2020 рокуу складі колегії суддів: Ковальчука О. В., Шемети Т. М., Якименко М. М.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «ВМБТІ») Яковишеної О. Б. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позовна заява мотивована, що рішення про державну реєстрацію прав

та їх обтяжень індексний номер 37921119 від 03 листопада 2017 року

є протиправним, оскільки державна реєстрація права власності нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення проведена з порушенням порядку реєстрації, встановленого Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, незаконно зареєстровано об`єкт новоствореного нерухомого майна, який не було введено в експлуатацію та за відсутності речових прав на земельну ділянку.

Державну реєстрацію було здійснено раніше ніж прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу); державна реєстрація проведена на підставі рішення третейського суду від 27 червня 2008 року без виконавчого документу виданого компетентним судом; в матеріалах реєстраційної справи відсутній документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Крім того, рішення про державну реєстрацію прийняте на підставі довідки комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» від 01 листопада 2017 року за № 7106, яка не відповідає дійсним обставинам справи,

та технічного паспорта, який не відповідає вимогам чинного законодавства.

ОСОБА_1 вважає, що Яковишена О. Б. безпідставно зареєструвала

за ОСОБА_2 право власності на нежитлове вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину, загальною площею 510,3 кв. м

на АДРЕСА_1 , в результаті чого порушено конституційні права позивача та мешканців тридцятичотитьохквартирного житлового будинку на задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників), залишено їх без частини підвальних приміщень, належного водопостачання та частини земельної ділянки прибудинкової території.

Пославшись на викладене та на те, що ОСОБА_2 самовільно та незаконно захопив 100 кв. м підвальних приміщень, частину прибудинкової території, надбудував другий поверх нежитлових приміщень та не ввів в експлуатацію нежитлові приміщення, просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 37921119 від 03 листопада 2017 року; скасувати запис про право власності

№ 23165079 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме

на нежитлове приміщення, загальною площею 510,3 кв. м, реєстраційний номер майна 101, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада

2019 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду

від 09 січня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання протиправним

та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37921119

від 03 листопада 2017 року, оскільки воно прийняте відповідно до норм чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому немає підстав для задоволення вимоги про скасування запису про право власності, яка є похідною від вимоги про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її з Вінницького міського суду Вінницької області.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11 вересня 2020 року справу передано Бурлакову С. Ю.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У січні 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди залишили поза увагою,

що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно загальною площею 510,3 кв. м, тобто загальна площа була збільшена на 44,4 кв. м на підставі довідки КП «ВМБТІ»

№ 7106, яка не є правовстановлюючим документом. Державний реєстратор незаконно зареєстрував об`єкт новоствореного нерухомого майна незавершеного будівництва, який не було введено в експлуатацію та у якого відсутні речові права на земельну ділянку.

Крім того, оскаржувані рішення не відповідають правовим позиціям, викладеним у рішеннях Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року у справі

№ 4-рп/2004, від 09 листопада 2011 року у справі 4-рп/2011, а також судами

не враховано правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 27 травня 2015 року (№ 159цс15), від 10 жовтня 2018 року

№ 520/17520/14-ц, у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 306/2140/17.

Доводи інших учасників справи

У лютому 2020 року Яковишен О. Б. подав до Верховного Суду відзив

на касаційну скаргу, у якому просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишити без змін. Указував, що касаційна скарга

є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки реєстрація права власності на спірне нерухоме майно була проведена відповідно

до законодавства.

У лютому 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив

на касаційну скаргу, у якому просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суди встановили, що відповідно до довідки Обслуговуючого кооперативу «Маяк-2» № 25-Д від 12 лютого 2018 року ОСОБА_1 з 06 грудня 2005 року зареєстрований та постійно проживає у квартирі

АДРЕСА_2 .

Згідно з інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме від 11 грудня 2017 року № 107087203, державний реєстратор Яковишена О. Б.

01 листопада 2017 року зареєструвала за ОСОБА_2 право власності

на нежитлове вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину, загальною площею 510,3 кв. м на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), номер запису про право власності: 23165079. Підстава виникнення права власності: технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 27 вересня 2017 року, видавник:

КП «ВМБТІ»; витяг з рішення, серії та номер 2419, виданий 26 жовтня 2017 року, видавник: виконавчий комітет Вінницької міської ради; довідка, серія та номер: 7106, видана 01 листопада 2017 року, видавник: КП «Вінницьке МБТІ»; рішення Третейського суду, серія та номер: б/н, видане 27 червня 2008 року, видавник Третейський суддя Лабінова Н. П.

Відповідно до інвентаризаційної справи 2005 року на прибудоване приміщення магазину в будинку АДРЕСА_3 площа магазину становить 120,1 кв. м, підвалу - 138,9 кв. м, ганку - 72 кв. м, вхід до підвалу -

5,8 кв. м, вхід до підвалу - 10,5 кв. м. Всього підвал магазину - 163,8 кв. м, всього по першому поверху магазину - 194,5 кв. м, всього по другому поверху магазину - 107,6 кв. м, разом по приміщенню - 465,9 кв. м.

Рішенням Третейського суду м. Вінниці від 27 червня 2008 року визнано

за ОСОБА_2 право власності на вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину загальною площею 465,9 кв. м, що знаходиться

на АДРЕСА_1 .

Згідно з реєстраційним посвідченням 01 липня 2008 року Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації посвідчило, що вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину в будинку

АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_2 на праві приватної власності

на підставі рішення Третейського суду м. Вінниці від 27 червня 2008 року, записано в реєстрову книгу за № 9 додаткова за реєстровим № 123, в цілому складається з приміщення промтоварного магазину загальною площею

465,9 кв. м.

Відповідно до технічного паспорту на нежитлове вбудовано-прибудоване приміщення № 35 промтоварного магазину в багатоповерховому житловому будинку АДРЕСА_3 , виготовленому 27 вересня

2017 року, загальна площа приміщень становить 510,3 кв. м.

У довідці № 7106 від 01 листопада 2017 року зазначено, що загальна площа нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення № 35 промтоварного магазину в будинку АДРЕСА_3 змінилась з 465,9 кв. м на 510,3 кв. м у зв`язку з внутрішнім переплануванням та зведенням веранди,

що не є самочинним відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України

№ 127 від 24 травня 2001 року.

Згідно з витягом виконавчого комітету Вінницької міської ради з рішення

від 26 жовтня 2017 року № 2419 «Про присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна» виконавчий комітет міської ради вирішив присвоїти номер нежитловому вбудовано-прибудованому приміщенню ОСОБА_2 , розташованому

в підвальному, на 1 та 2 поверхах багатоквартирного житлового будинку

на АДРЕСА_3 загальною площею 510,3 кв. м. - № 35.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних

на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких

не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку,

що діяв до набрання чинності цим Законом. Оскільки касаційну скаргу подано

до суду у січні 2020 року, її розгляд Верховний Суд здійснює за правилами

ЦПК України у редакції, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей

до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав

і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами

на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (частина третя статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав

на нерухоме майно»).

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству

і поданим/отриманим документам.

Відповідно до пункту 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 державна реєстрація прав проводиться

на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Частиною першою статті 27, статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено перелік підстав, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва. Перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав є вичерпним.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції встановили, що подані для реєстрації документи відповідали вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно

та їх обтяжень», а державний реєстратор діяв у порядок та спосіб, передбачений законодавством, тому в останнього були відсутні передбачені нормами матеріального права, зокрема частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстави для відмови у державній реєстрації за ОСОБА_2 прав приватної власності на спірне приміщення .

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції правильно відмовив

у задоволенні позовних вимог про скасування рішення про його державну реєстрацію та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Крім того, відповідно до вимог чинного законодавства кожна особа має право

в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм право на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод

чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установлення вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивач особисто не надав суду належних та допустимих доказів

на підтвердження порушення його прав внаслідок оспорених реєстраційних дій.

Посилання заявника на висновки, викладені у рішеннях Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року у справі 4-рп/2004, від 09 листопада 2011 року

у справі 4-рп/2011, а у постановах Верховного Суду України від 27 травня

2015 року у справі № 159цс15, від 10 жовтня 2018 року у справі

№ 520/17520/14-ц, у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 306/2140/17 не заслуговують на увагу, оскільки у зазначених справах

та у справі, яка є предметом розгляду, правовідносини не є подібними, вони відрізняються за предметом та підставами позову, змістом позовних вимог

та характером спірних правовідносин. У рішеннях Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року у справі № 4-рп/2004, від 09 листопада 2011 року

у справі № 4-рп/2011 йдеться про правовий режим допоміжних приміщень

у багатоквартирних будинках, у постановах Верховного Суду України

від 27 травня 2015 року (№159цс15), від 10 жовтня 2018 року №520/17520/14-ц,

у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі №306/2140/17 предметом спору є самочинне будівництво, у справі, що розглядається, предметом позову є визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Доводи касаційної скарги щодо незастосування апеляційним судом правових висновків Верховного Суду, викладених у зазначених у касаційній скарзі постановах, на увагу не заслуговують, оскільки ухвалені у цій справі рішення не суперечать цим висновкам.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судами попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається

на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада

2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

М. Є. Червинська