1Справа № 335/7242/20 6/335/202/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Капто Д.А.,
представника заявника адвоката Петрової М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 , в особі адвоката Петрової Марини Олександрівни,
про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (боржник: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Запорізька місцева прокуратура № 2),
ВСТАНОВИВ:
Представник заявника подала до суду заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в якій зазначає, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2001 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 105 КК України та призначено покарання у виді у виді 1 року позбавлення волі, та зазначено, що відповідно до ст. 45 КК України, призначене ОСОБА_2 покарання у виді 1 року позбавлення волі вважати умовним засудженим, якщо засуджений на протязі одного року випробувального терміну не вчинить нового кримінального правопорушення.
Також, зазначеним вироком з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення моральної і матеріальної шкоди було стягнуто 518 грн. 01 коп.
28.04.2001 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя виданий виконавчий лист за № 1-147 від 17.04.2001 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення моральної і матеріальної шкоди 518 грн. 01 коп.
12.02.2002 року, державним виконавцем ВДВС Комунарського РУЮ була винесена постанова про повернення виконавчого документа № 1-141 від 17.04.2001 року стягувачеві згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 12.02.2005 року.
Утримання за вищезазначеним виконавчим листом не проводилося, про що було зазначено у виконавчому листі.
Однак, вказану постанову про повернення виконавчого провадження разом з виконавчим листом заявником було отримано простою поштою у березні 2005 року, тобто ОСОБА_1 був пропущений строк виконавчого документа для його пред`явлення з незалежних від нього обставин та вини.
В березні 2005 року, заявник в усному порядку звернувся до канцелярії ВДВС Комунарського РУЮ, але йому було повідомлено, що листи відправляються завжди вчасно та ніяких підтверджуючих документів про вчасну відправку листа заявнику не було надано.
Раніше заявник не звертався до суду з заявою про поновлення пропущеного строку, оскільки є юридично необізнаним і вірив в те, що вирок суду буде виконаний державою України.
Посилаючись на те, що на сьогоднішній день, матеріальна та моральна шкода не відшкодована заявнику, що порушує його права та інтереси, та у добровільному порядку боржником вирок суду не виконаний, ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Петрової М.О., просить суд поновити пропущений строк для подання виконавчого листа № 1-147 від 17.04.2001 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення моральної і матеріальної шкоди 518 грн. 01 коп., до виконання.
В судовому засіданні представник заявника адвокат Петрова М.О. заяву пітримала в повному обсязі, з підстав викладених в ній.
Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, начальник Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шабала І. та прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 2 Дмитренко О.А. подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України, неявка сторін які беруть участь у справі не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.
Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2001 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 105 КК України та призначено покарання у виді у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України, призначене ОСОБА_2 покарання у виді 1 року позбавлення волі вважається умовним засудженим, якщо засуджений на протязі одного року випробувального терміну не вчинить нового кримінального правопорушення. Призначено ОСОБА_2 при умовному засудженні штраф в розмірі 300 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18 грн. 01 коп. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди, всього 518 грн. 01 коп.
28.04.2001 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя виданий виконавчий лист за № 1-147 від 17.04.2001 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення моральної і матеріальної шкоди 518 грн. 01 коп.
Як вбачається з постанови державного виконавця ВДВС Комунарського РУЮ від 12.02.2002 року, виконавчий документ № 1-141 від 17.04.2001 року був повернутий стягувачеві згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 12.02.2005 року, що підтверджується також копією супровідного листа від 13.02.2002 року.
Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Підставою для поновлення строку предявлення до виконання виконавчого документа є наявність поважних причин такого пропуску, встановлення яких віднесено на розсуд суду, який у кожному конкретному випадку має в залежності від конкретних обставин встановити їх наявність та об`єктивну вагу для сторін та для справи.
Зокрема, поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є тривала хвороба стягувача, що перешкоджала вчиненню подібних дій, тривале відрядження тощо. Як поважні причини не слід розглядати перебування стягувача в омані, якщо у введенні в цей стан не винен боржник, щодо способу та порядку виконання судового рішення, або відсутність коштів у боржника для виконання зобов`язання тощо.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з відповідною заявою, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами
Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, у ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.
Однак, заявником не доведено поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відтак, відсутні правові підстави для задоволення заяви щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Суд зазначає, що наведенні у судовому засіданні представником заявника причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання є неповажними.
Встановлення відповідних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників виконавчого провадження та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» певних процесуальних дій. Інститут строків як в цивільному судочинстві, так і у виконавчому провадженні сприяє досягненню юридичної визначеності у даних правовідносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся за виконанням судового рішення, відносини стають стабільними.
Обмеження строком можливості пред`явлення виконавчого документа до виконання застосовується з метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є однією зі складових верховенства права.
При цьому суд вважає, що поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання за відсутності поважних причин, після спливу більше п`ятнадцяти років з моменту отримання заявником постанови про повернення виконавчого документа, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.
Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що заява задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 353-355, 433 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в особі адвоката Петрової Марини Олександрівни, про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (боржник: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Запорізька місцева прокуратура № 2) - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя В.О. Макаров