Справа № 495/6659/20
Номер провадження 2-з/495/107/2020
УХВАЛА

про забезпечення позову

29 жовтня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач посилається на те, що з червня 1993 року сторони перебували у шлюбі. Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 27.04.2016 року шлюб між сторонами розірвано. З серпня 2018 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Під час шлюбу, а саме, 28.05.2013 року відповідач на підставі договору дарування отримав у дар у приватну власність дачний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 162,3 кв.м. та земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,0387 га кадастровий номер :02:002:0129, на якій розташований зазначений дачний будинок.

На момент укладення відповідних договорів дарування вартість будинку складала 340 049 грн., а вартість земельної ділянки становила 38622 грн.

На момент укладення відповідних договорів дарування зазначений дачний будинок та земельна ділянка перебували у занедбаному стані та потребували капітального ремонту. Оскільки відповідач протягом тривалого часу не працював, у нього були відсутні джерела доходу, позивач за власні кошти здійснила капітальний ремонт даного будинку. При цьому відповідач жодним чином не брав участі у проведенні ремонтних робіт.

За час шлюбу належний відповідачу дачний будинок істотно збільшився у своїй вартості, внаслідок особистих трудових та грошових витрат позивача.

З огляду на викладені обставини позивач вважає, що вказане нерухоме майно, набуло режиму спільної сумісної власності подружжя, просить здійснити поділ майна, у зв`язку з тим, що збільшення вартості майно відбулося саме за кошти позивача та за рахунок її особистих коштів та трудових витрат, просить відступити від рівності часток подружжя, збільшивши її частку, визнати право власності на 9/10 частин вказаного дачного будинку та земельної ділянки, присудити відповідачу 1/10 частки вказаного нерухомого майна.

Ухвалою суду від 29.10.2020 року провадження по справі відкрито та визначено загальний порядок її розгляду.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно дачний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 162,3 кв.м. та земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,0387 га кадастровий номер :02:002:0129, які зареєстровані за відповідачем ОСОБА_2 .

Заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що під час розгляду справи у суді існує вірогідність того, що відповідач відчужить спірне нерухоме майно, яке є предметом позову на користь третіх осіб задля того, щоб уникнути виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову утруднить або взагалі призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини, у зв`язку з якими позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову знайшли своє підтвердження доводи позивача про наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу визначення режиму спірного майна, визнання права власності на вказане майна за позивачем та виплати компенсації вартості частки майна відповідачу.

Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі, 28.05.2013 року відповідач на підставі договорів дарування набув право власності на дачний будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська область «Лагуна» кооператив садоводів та індивідуального дачного будівництва (район Лиманський) АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2020 року № 4022634 та від 28.05.2020 року № 4025333.

Враховуючи значну ціну позову, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 , предметом яких є визнання дачного будинку та земельної ділянки об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на вказане майно за позивачем, виплати компенсації частки майна відповідачу, наявність вірогідності того, що відповідач з метою ухилення від виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог здійснить дії по відчуженню спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Предметом спору є матеріально-правова вимога позивача щодо визнання права власності на нерухоме майно, яке є об`єктом спору, суд вважає, що задля збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді є доцільним вжити заходи забезпечення позову у вигляді саме заборони відчуження вказаного нерухомого майна.

Крім того, беручи до уваги той факт, що позивач просить визнати спірне нерухоме майно об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд вважає за доцільне заборонити відчуження саме Ѕ частини спірного нерухомого майна, виходячи з рівності часток подружжя.

Суд вважає, що захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна (1/2 частки нерухомого майна), яке є об`єктом спірних правовідносин, є заходом спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки гарантує виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Вказаний вид забезпечення позову є доцільним, пов`язаним із предметом спору та достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення.

Суд звертає увагу відповідача, що забезпечення позову у вигляді заборони відчуження (1/2 частини нерухомого майна) не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

При цьому вжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони відчуження вказаного об`єкта нерухомого майна не виключає його з використання відповідача.

При розгляді заяви про забезпечення позову слід враховувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) про визнання права власності задовольнити частково.

Заборонити відчуження наступного нерухомого майна:

-Ѕ частини дачного будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3), що розташований за адресою: смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, «Лагуна» кооператив садоводів та індивідуального дачного будівництва (район Лиманський) будинок АДРЕСА_1 ;

-Ѕ земельної ділянки АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3), розташованої за адресою: смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, «Лагуна» кооператив садоводів та індивідуального дачного будівництва (район «Лиманський») загальною площею 0,0387 га кадастровий номер :02:002:0129.

В задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Роз`яснити відповідачам зміст частин 1-2 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. Також положення статей 4, 5, 11, 12, 13, 15 - 18 ЦПК України.

Ухвала суду є виконавчим документом та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення та набирає чинності з 29.10.2020 р.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Боярський О.О.