Провадження № 2-о/161/242/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 свою заяву мотивує тим, що він та ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Будучи спадкоємцем першої черги, він прийняв спадщину, шляхом звернення до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гловацької A.B. із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці ОСОБА_2 бажання прийняти спадщину, після смерті їхнього батька, не виявляла та відповідних заяв до органів нотаріату не подавала.

25.10.2019 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гловацькою A.B. було заведено спадкову справу №43/2019. При спробі оформити свої спадкові права на земельну ділянку, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 30.12.2001 року, виданого Буянівською сільською Радою народних депутатів, заявнику було надано постанову про неможливість вчинення відповідної нотаріальної дії, оскільки, у вказаному акті допущено помилку, а саме: прізвище померлого ОСОБА_3 записано в акті « ОСОБА_4 », що не збігається із записом його прізвища у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 , виданому 28.05.2019 року Виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області, де воно зазначене « ОСОБА_5 ».

Факт наявності помилки може бути підтверджено свідоцтвом про народження заявника ОСОБА_1 . Внаслідок цієї помилки, виникла невідповідність між документом, що засвідчує смерть батька заявника ОСОБА_3 та правовстановлюючим документом на земельну ділянку, який був виданий на його ім`я.

З метою надання йому можливості оформити спадкові права, виникла необхідність у встановленні юридичного факту, що правовстановлюючий документДержавний акт на право приватної власності на землю в ім`я ОСОБА_6 , виданий Буяніською сільською радою народних депутатів 30.12.2001 року, належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З врахуванням викладеного, вважає доведеним факт належності правовстановлюючого документа - Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім`я ОСОБА_6 , Буяніською сільською радою народних депутатів 30.12.2001 року, належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Через те, що в позасудовому порядку визнати належність правовстановлюючих документів померлому батьку в даному випадку неможливо, він змушений звернутись в суд, оскільки встановлення належності правовстановлюючих документів має для нього юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з правом на спадкування майна.

Посилаючись на наведене, заявник просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документа - Державного на право приватної власності на землю, виданого Буяніською сільською радою народних депутатів 30.12.2001 року, на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Сидун О.С. подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно з якою заявлені вимоги ОСОБА_1 підтримує з підстав, наведених у заяві.

Заінтересована особа, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду заяви була належним чином повідомлена.

Суд вважає за можливе розглядати дану справу за її відсутності, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Дослідивши матеріали справи, та подані учасниками судового процесу докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Пунктами 2, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року надано роз`яснення, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 28.05.2019 року виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області, випливає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 (а.с.6).

Судом встановлено, що після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 є батьком заявника ОСОБА_1 , який

звертався до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гловацької А.В. та подав документи на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 і заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину .

Проте, 21 вересня 2020 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гловацькою А.В. заявнику було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №226/02-31, через розбіжності у написанні прізвища спадкодавця в різних документах.

З досліджених у судовому засіданні копій державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 №124987, виданого Буяніською сільською радою народних депутатів 30.12.2001 року, на ім`я батька заявника та свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , виданого 28.05.2019 року виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області випливає, що існують розбіжності в написанні прізвища батька заявника, а саме: у державному акті прізвище останнього зазначено « ОСОБА_4 » замість правильного, як вказано у свідоцтві про смерть, « ОСОБА_5 ».

Та обставина, що у Державному акті на право власності на землю допущено описку, невірно вказано прізвище « ОСОБА_4 » , підтверджується наступними доказами: свідоцтвом про народження заявника ОСОБА_1 , в якому прізвище батька зазначено « ОСОБА_5 », свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 28.05.2019 року виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області, що засвідчує смерть батька заявника ОСОБА_3 та правовстановлюючим документом на земельну ділянку, який був виданий на його ім`я.

Як встановлено судом, спір про право у даному випадку відсутній, інший спадкоємець ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Таким чином, враховуючи те, що факт, про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, спір про цивільне право відсутній, заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа, і це перешкоджає йому у реалізації його права на володіння і користування земельною ділянкою, а також оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, і достатності в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, та вважає доведеним факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_6 , Буяніською сільською радою народних депутатів 30.12.2001 року.

Керуючись ст.ст. 2, 4 , 5, 263-265, 315, 319 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа - Державного на право приватної власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_6 , Буяніською сільською радою народних депутатів 30.12.2001 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта