г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3477/20
Номер провадження 2/213/2143/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Стаматової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні /у залі судових засідань №14/, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №213/3477/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

за участі представника відповідача - ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Меланчук І.В. звернувся до суду з вищезазначеним позовом в інтересах ОСОБА_1 та просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на його користь суму моральної шкоди завданої внаслідок ушкодження здоров`я, без утримання податку на доходи фізичних осіб в розмірі 70845,00 гривень.

В обґрунтування вказаних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 з 22.10.1979р. по 15.07.1981р. працював на посаді слюсаря по ремонту обладнання на дробильній фабриці в Південному гірничо-збагачувальному комбінаті ім. ХХV з`їзду, (правонаступником якого є відповідач) і виконував комплекс робіт по підготовці до ремонту і здачі з ремонту обладнання, виконував монтаж, демонтаж, ремонт, налагодження, опробування, технічне обслуговування механічної частини обладнання. Згідно з даними Інформаційної довідки про умови праці, підготовленої Інгулецькою рай СЕС №2/2-55-4-1960 від 07.09.2010р., позивач підпадав під вплив пилу, концентрація якого перевищувала гранично-допустиму норму, у зв`язку з чим отримав хронічне професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), ЛН першого-другого ст. Відповідно до акту Форми П-4, причиною виникнення професійного захворювання Позивача є - тривалий стаж роботи в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК: Запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом двооксиду кремнію від 10% до 70% в концентраціях від 2,6 мг/м3 до 13,3 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. Крім того, зазначено, що професійне захворювання отримано позивачем, внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку керівництва Південного гірничо-збагачувального комбінату. У зв`язку із заподіянням шкоди, позивач 23.03.2011 року вперше пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 15% по ХОЗЛ, визначено потребу в медичній реабілітації, медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, обмеження праці по лінії ЛКК. 23.03.2012 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 15% по ХОЗЛ з 01.04.2012 року - БЕЗСТРОКОВО, визначено потребу в медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, обмеження праці по лінії ЛКК. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль та важкість у грудній клітці, загальну слабкість, підвищену втому, перебої в роботі серця, підвищення артеріального тиску, головний біль, біль в нижніх кінцівках, що викликано загостренням професійного захворювання. Також, Позивача турбує задишка при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, кашель з утрудненим виділенням харкотиння. Внаслідок постійних больових відчуттів та приступів кашлю, особливо в нічний час, порушується сон ОСОБА_1 , що не дозволяє нормально відпочивати, призводить до зниження уваги в денний час доби, до постійного відчуття втоми, перебування позивача в напруженому стані, стані роздратованості. Тривалий процес лікування, позбавляє Позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Вже протягом кількох місяців позивач відмічає погіршення стану. Таким чином, наявність даних негативних явищ в житті Позивача свідчить про постійне перенесення ним больових відчуттів, про необхідність проходження лікування, про необхідність нераціонально витрачати час, залучати додаткові зусилля для організації свого життя, а також вказує на відсутність у Позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя Позивача та зменшення благ, які він мав до моменту отримання професійного захворювання та втрати професійної працездатності. За таких обставин зі сторони Відповідача, має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана Позивачу ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі повністю та просять його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, обставини викладені в відзиву на позов підтримала повністю.

Так, 21 жовтня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що крім підприємства відповідача позивач протягом тривалого часу працював на інших підприємствах у шкідливих умовах праці, у зв`язку з чим неможливо встановити наявні причинного зв`язку між отриманим ним професійним захворюванням та його працею саме на АТ ПІВДГЗК. На його думку, визначити розмір частки причини виникнення професійного захворювання за даним місцем роботи позивача без призначення по справі експертизи неможливо. При цьому, встановлення позивачу лише відсотків втрати професійної працездатності і при цьому не встановлення інвалідності, свідчить про те, що він може у звичайних умовах виконувати професійну працю з помірним або незначним зниженням складності робіт, або із зменшенням обсягу виконуваної роботи. Крім того, сума заявлених ним позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Заслухавши думку представника відповідача, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював:

-з 22.10.79 по 15.04.81 слюсарем по ремонту обладнання дробильної фабрики Південного ГЗК;

-3 15.04.81 по 01.06.81 інженером відділу капітального будівництва Південного ГЗК;

-3 01.06.81 по 01.03.83 інженером виробничого бюро відділу капітального будівництва Південного ГЗК;

-з 01.03.83 по 01.08.84 старшим інженером відділу капітального будівництва (а.с.32-45).

Його загальний стаж роботи на «ПГЗК» - 4 р. 9 міс. При цьому, працюючи слюсарем з ремонту ДФ протягом 1 року 5 місяців 23 днів, ОСОБА_1 підпадав під вплив шкідливих виробничих факторів: пилу, шуму, несприятливому мікроклімату. робота пов`язана з фізичним перевантаженням. (а.с.46-48).

Відповідно до Акту №1 розслідування хронічного професійного захворювання від 03.02.2011, встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (Пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого-другого ст., із зазначенням його причини - робота протягом 28 років в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК (а.с.11-14)

Згідно пункту 16 згаданого Акту професійне захворювання виникло за таких обставин, працюючи з 01.1993-10.1995 в тресті «КШБ» в/о «Кривбасруда» підземним механіком дільниці, з 05.2005 по теперішній час в ШБУ ВАТ «Кривбасзалізрудком» підземним електромеханіком проходки шахти «Октябрська», ОСОБА_1 виконував комплекс робіт в підземних умовах, де з причин, мавших місце порушень нормативного провітрювання і незастосування комплексу пилеподавлення запиленість повітря робочої зони перевищувала ГДК. Працюючи раніше: 10.1979-07.1981 підземним слюсарем по ремонту обладнання дробильної фабрики Південного ГЗК, 08.1984-12.1992 підземним механіком дільниці, підземним гірничим майстром тресту «Кривбасшахтопроходка», 11.1995 -05.2005 підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування, підземним механіком ШБУ ВАТ «Суха Балка» ОСОБА_1 також підпадав під вплив пилу, концентрація якого перевищувала ГДК.

Відповідно до пункту 19 вказаного Акту, особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи є керівництво: Південний ГЗК , Трест «Кривбасшахтопроходка», Трест «Кривбасшахтобуд» в/о «Кривбасруда», ВАТ «Суха Балка», ШБУ ВАТ «Кривбасзалізрудком» у період роботи ОСОБА_1 на цих підприємствах, порушення - ст. 153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці».

Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, ОСОБА_1 23.03.2011 пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 30% (15% первинно внаслідок професійного захворювання по ХОЗЛ, 15% повторно по трудовому каліцтву) з 14.03.2011 по 01.04.2012, без встановлення групи інвалідності, що підтверджується копією довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, серії 10 ААА №007828 від 23.03.2011 (а.с.8)

В подальшому ОСОБА_1 пройшов переогляд МСЕК, і відповідно до копії виписки довідки МСЕК серії 10 ААА №073487 від 23.03.2012, йому при повторному переогляді було встановлено 30% втрати професійної працездатності (15% по ХОЗЛ, 15% по трудовому каліцтву) з 01.04.2012 безстроково, без встановлення групи інвалідності (а.с.9-10)

Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема виписками з історії хвороби, виписними епікризами, з яких вбачається що він неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я з діагнозом хронічне обструктивне захворювання легень (а.с.15-31)

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно у розмірі 15% та у подальшому 15%, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, яке не дає покращення в стані здоров`я. Крім того, відчуває стійкий біль та важкість у грудній клітці, загальну слабкість, підвищену втому, перебої в роботі серця, підвищення артеріального тиску, головний біль, задишку при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, кашель, загальну слабкість.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує період роботи позивача протягом 28 років в шкідливих умовах, з яких на підприємстві відповідача протягом 04 років 09 місяців (в шкідливих умовах 1 рік 5 місяців 23 дні), характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, однак в подальшому його стан здоров`я не поліпшився і йому було повторно встановлено 15% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням без визначення групи інвалідності безстроково, що вказує на неможливість покращення стану здоров`я позивача в подальшому, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 40 000 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`язадовольнити частково.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ»на користь ОСОБА_1 40 000 (шістдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат`на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду, в зв`язку з оголошенням його вступної та резолютивної частини, подається до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача ОСОБА_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП та номер і серія паспорта під час розгляду справи судом не встановлені.

Відповідач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ»,місце знаходження: 50026, м. Кривий Ріг, .

Представник відповідача Єршова Олександра Юріївна, адреса: 50026, м. Кривий Ріг, паспорт серії НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 02 листопада 2020 року.

Головуючий суддя В.В.Попов.