Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Аксьоновій О.А.,розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, якому зазначає,що його матері ОСОБА_2 на праві власності належало 5/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла,відкрилася спадщина за законом,до складу якої входить вказане вище нерухоме майно.

За заявою ОСОБА_1 .П`ятою Запорізькою держвною нот конторою була відкрита спадкова справа № 886 до майна померлої ОСОБА_2 .

Постановою нотаріуса від 27.05.2010 р.було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 ,з тих підстав,що нотаріус не може визначити розмір частки спадкового майна.

Прийняттю такої постанови передувала перевірка правовстановлюючих документів на нерухоме майно,яке входить до складу спадщини,з яких нотаріус з`ясував,що Розпорядженням голови Шевченківської рай адміністрації від 22.08.2006 р. № 1870р встановлено ідеальні частки на домоволодіння по АДРЕСА_1 ,згідно якого за ОСОБА_2 встановлено 17/100 частин домоволодіння,інші частки за іншими фізичними особами.

На момент затвердження цього розпорядження ОСОБА_2 померла,тому не отримала свідоцтво про право приватної власності на 17/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 ,що унеможливлює вчинення відповідної нотаріальної дії.

Зазначені обставини порушують майнові права позивача як спадкоємця,які неможливо поновити в інший позасудовий спосіб.

Посилаючись на це,позивач просить суд визнати за ним право власності на 17/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Провадження у справі відкрито ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11.09.2020 р.

Відповідно до ст.274 ЦПК України,справа розглянута в порядку загального позовного провадження.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача за довіреністю Нікель О.А.підтримав позов та просив суд ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні з огляду на повне визнання позову відповідачем,про що надав письмову заяву.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні згідно заяви від 30.10.2020 р. зазначив про відсутність заперечень проти позову та просив справу розглядати без його участі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України,за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши заяви сторін по суті справи, надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та перевірено доказами,що на підставі свідоцтва № 110/83 від 29.08.1968 р.про право особистої власності на житловий будинок,виданого Міськкомунгоспом виконкому Запорізької міської ради, ОСОБА_2 на праві особистої власності належало 5/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 ,право власності було зареєстровано в ОП ЗМБТІ 29.08.1968 р.,про що надана копія свідоцтва.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла,відкрилася спадщина за законом.

Як передбачено ст.4 ЦК України(в ред.1963р.),який був чинним на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 ,підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є,зокрема,акти цивільного законодавства,а згідно ст.525 цього ж Кодексу встановлено,що смерть спадкодавця породжує спадкові правовідносини.

Як передбачено ст.524 цього Кодексу,спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини)від померлої фізичної особи (спадкодавця)до інших осіб(спадкоємців);до складу спадщини входять всі права та обов`язки ,які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.529 ЦК України(в ред.1963р.),при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є у рівних частках діти(у тому числі усиновлені),подруг та батьки (усиновлювачі)померлого.

Як передбачено ст.548,549 ЦК України(в ред.1960 р.),який був чинним на час відкриття спадщини, для набуття спадщини спадкоємець повинен був прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном або подати в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 вбачається,позивач ОСОБА_1 звернувся до П`ятої Запорізької державної нотконтори з заявою про прийняття спадщини

Відповідно до п.4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595,свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Згідно п.4.15 ,4.18 цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути вчинена нотаріусом після перевірки правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві з витягом з Реєстру прав власності.

Як передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат»,главою 13 розділу 1 вказаного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,якщо не подано документи,необхідні для її вчинення.

Постановою нотаріуса від 27.05.2010 р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав,що правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцю ОСОБА_2 відсутній,оскільки після смерті відбулася зміна ідеальних часток співвласників домоволодіння,до складу спадщини увійшло 17/100 його частин,які не були зареєстровані на ім`я спадкодавця.

Як роз`яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Постанова нотаріуса про відмову видати позивачу свідоцтво про право на спадщину,якою завершена процедура нотаріального розгляду її заяви про це,перешкоджає позивачу захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за нею права власності на успадкований будинок,що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно.

Оскільки доказами позивача його вимоги повністю підтверджені, відповідач позов визнав,що не протирічить закону та не порушує прав інших осіб, суд дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

На підставі ст.16 ЦК України,ст. 4,524,529 ЦК України(в редакції 1963 р.), ст. 3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ,право власності на 17/100 (сімнадцять сотих) частин домоволодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Ю.А.Галущенко