АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року

м. Чернівці

справа № 727/4282/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянда М. І.

суддів: Литвинюк І.М., Одинака О.О.,

за участю секретаря Вовкун Н.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз»,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 серпня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Семенко О.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз» про захист прав споживача шляхом визнання права на забезпечення індивідуальним лічильником газу, визнання обов`язку здійснити встановлення лічильника.

Просила суд:

-визнати за нею право на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" в квартирі АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" відповідно до термінів зазначених Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» за власний рахунок здійснити встановлення у квартирі АДРЕСА_1 побутовому споживачу природного газу ОСОБА_1 індивідуального газового лічильника.

В обгрунтування позову зазначає, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності та споживачем природнього газу, а відповідач - оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

17 січня 2019 року вона звернулась до відповідача з проханням встановити в квартирі індивідуальний лічильник газу за рахунок газорозподільної організації.

04 лютого 2019 року листом №04.02.2019/58001.3-ПВ-389-0219 відповідач відмовив в задоволенні її заяви, посилаючись на те, що законодавством не передбачено фінансування робіт з встановлення індивідуальних лічильників газу у квартирі зазначеного будинку.

Вважає, що відмова Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" встановити їй, як побутовому споживачеві, природного газу, індивідуальний газовий лічильник, порушує право на отримання комунальної послуги належної якості.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 серпня 2020 року в позові ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про захист прав споживача шляхом визнання права на забезпечення індивідуальним лічильником газу, визнання обов`язку здійснити встановлення лічильника, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у відповідача відсутній обов`язок забезпечити індивідуальним газовим лічильником вказану квартиру.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 серпня 2020 року скасувати та задовольнити її позов.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дослідженим доказам у вказаній справі.

Зокрема, зазначає, що вона сплачує за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу, тому відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачкою, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язаний забезпечити встановлення індивідуальних лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі. Відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники суперечить вимогам законодавства та порушує її права.

При цьому, вказує, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильника газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на неї, як споживача, є неправомірним.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» подало до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилається на те, що аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 06 грудня 2006 року, серії НОМЕР_1 (а.с.7-8).

17 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до ПАТ «Чернівцігаз» про встановлення газового лічильника (а.с.11).

04 лютого 2019 року ПАТ «Чернівцігаз» листом №04.02.2019/58001.3-ПВ-389-0219 відмовлено в задоволенні заяви, у зв`язку з тим, що встановлення індивідуальних лічильників газу в багатоквартирних будинках, де встановлений загальнобудинковий вузол обліку природнього газу, здійснюється виключно за кошти побутового споживача (а.с.12).

Актом приймання комерційного вузла обліку в експлуатацію комісії ПАТ «Чернівцігаз» від 30 листопада 2016 року підтверджується встановлення на будинку АДРЕСА_2 загальнобудинкового вузла обліку газу (а.с.33).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутній обов`язок забезпечити позивачку індивідуальним газовим лічильником за рахунок коштів Оператора ГРМ.

Однак апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Звертаючись з позовними вимогами, позивачка зазначала, що здійснючи регулярну оплату (в структуру тарифу входили витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню) за газ, вона очікувала встановлення квартирного лічильника газу, однак АТ «Отератор газорозподільної системи «Чернівцігаз» вимоги щодо встановлення квартирних лічильників обліку газу не виконав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності та є споживачем природнього газу.

Вказаний будинок є багатоквартирним і в ньому встановлено загальнобудинковий лічильник газу.

Законом, який визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку є Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року.

Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», яким визначений порядок встановлення лічильників газу споживачам, підписаний Президентом України 22 січня 2018 року та вступив у дію 23 січня 2018 року.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції закону від 01.10.2015, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території були зобов`язані забезпечити безоплатним приладом обліку газу до 1 січня 2018 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», споживачами природного газу є фізичні особи (населення), фізичні особи - підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.

Відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» відноситься до вказаних суб`єктів.

Вирішуючи правову проблему, з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, Велика Палата Верховного Суду у постанові 07 листопада 2018 року у справа № 214/2435/17 зробила такі висновки.

Зі змісту статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу.

Стаття 6 цього Закону визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Оскільки позивачка сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачкою, та відповідно до частини першої статті 6 Закону зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2021 року.

17 січня 2019 року позивачка ОСОБА_1 зверталася із заявою до відповідача про встановлення в її квартирі індивідуального газового лічильника, як побутовому споживачу.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на момент пред`явлення позову законодавець зобов`язував відповідача забезпечити безоплатним приладом обліку газу до 01 січня 2021 року, однак як вбачається з письмової відповіді, їй було відмовлено та запропоновано встановити індивідуальний газовий лічильник за власні кошти.

При цьому, відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Оскільки саме на відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Разом з цим, як встановлено апеляційним судом, відповідач не вживав жодних заходів для фінансування таких робіт за рахунок будь-якого бюджету.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 на даний час позбавлена можливості, як споживач послуг, вносити кошти за реально використаний нею природний газ, відтак її право є порушене та підлягає захисту.

Апеляційний суд вважає, що задоволення вимог позивача відповідає зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг та забезпечить раціональне використання ресурсів та встановлення позивачці індивідуального газового лічильника забезпечить оплату саме того об`єму газу, який нею спожитий, що відповідає такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз» про захист прав споживача шляхом визнання права за побутовим споживачем природного газу на забезпечення індивідуальним газовим лічильником та зобов`язання встановити його підлягає задоволенню.

Що розподілу судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Позивач відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом.

Підпунктом 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання до суду позовної заяви) встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру яка подана фізичною особою - 0,4 мінімальної заробітної плати (840 грн.80 коп.).

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674 VI від 08 липня 2011 року зі змінами та доповненнями № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, які набрали чинності 15 грудня 2017 року, за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, що складає 1261 гривню 20 коп.(840,8*150/100).

Отже, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1261 гривня 20 копійок в рахунок відшкодування судового збору.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 серпня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про захист прав споживача, шляхом визнання права за побутовим споживачем природного газу на забезпечення індивідуальним газовим лічильником та зобов`язання встановити його задовольнити.

Визнати право за побутовим споживачем ОСОБА_1 на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз».

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» до 01 січня 2021 року, за власний рахунок, здійснити встановлення індивідуального газового лічильника, у квартирі АДРЕСА_1 , побутовому споживачу природного газу, ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» на користь держави судовий збір у розмірі 1261 гривні 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено - 05 листопада 2020 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: І.М. Литвинюк

О.О. Одинак