Ухвала

30 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 465/6061/19

провадження № 61-15336ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова

від 04 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 27 серпня 2020 року, винесені за результатами розгляду заяви

про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода - М», публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», треті особи,

які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України,

про визнання відсутнім права на стягнення коштів, визнання відсутнім права на звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відсутнім право у ПАТ «Українська інноваційна компанія» на звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру (магазин-салон) № 1 у будинку АДРЕСА_1 ; на квартиру АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ; нежиле приміщення під АДРЕСА_4 ; на квартиру АДРЕСА_5 .

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада2019 рокувідкрито загальне судове провадження у цивільній справі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду

від 27 серпня 2020 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно

та державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, яке передано в іпотеку публічному акціонерному товариству «Український інноваційний банк» до набрання законної сили рішенням суду у цій справі, а саме щодо наступного нерухомого майна: квартири (магазин-салон) № 1 у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 114, 0 кв. м; квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ; нежитлового приміщення під АДРЕСА_4 ; квартири АДРЕСА_5 .

19 жовтня 2020 року до Верховного Суду публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції було відправлено на його адресу

лише 25 вересня 2020 року, що підтверджується копією конверта Львівського апеляційного суду.

Оскільки причина пропуску процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.

Підставами для скасування оскаржених судових рішень заявник вказує порушення судами норм процесуального права, необґрунтованість висновків судів, посилаючись при цьому на неврахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17, та неврахування обставин, встановлених судами у справі № 826/14033/17.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 394 ЦПК питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

У відповідності до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких

він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (пункт 2 частини першої, частина третя статті 150 ЦПК України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (частина восьма статті 153 ЦПК України).

Судами встановлено, що у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтовано зазначила, що публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» не є правонаступником публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», а отже не має права на вчинення дій, спрямованих на отримання коштів за кредитним договором № 110005 від 05 квітня 2011 року, договором поруки № 110005/2 від 05 квітня 2011 року, а також на звернення стягнення на предмети іпотеки за іпотечними договорами. При цьому заявником було надано докази на підтвердження того, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» проводяться дій, спрямовані на звернення стягнення на нерухоме майно з метою задоволення вимог за кредитним договором, укладеним 05 квітня 2011 року між ПАТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_1 .

Надавши належну оцінку суті позовних вимог (спір щодо права ПАТ «Українська інноваційна компанія» на стягнення коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки), доводам заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом тимчасової заборони уповноваженим органам вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, яке передане в іпотеку ПАТ «Український інноваційний банк», та їх обтяжень. Застосований судами захід забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами, спрямованим на недопущення утруднення виконання ймовірного судового рішення.

Колегією суддів взято до уваги, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16, провадження № 12-17гс19, вирішуючи питання щодо правонаступництва у відповідних правовідносинах, дійшла висновку, що правочину між ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ «УКРІНКОМ» щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось, правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також. Іншої передбаченої статтею 512 ЦК України зміни кредитора в особі ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «УКРІНКОМ» не доведено. ПАТ «Український інноваційний банк» не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ «УКРІНКОМ», а відтак останнє

не набуло прав банку (пункти 209, 229).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку

про недотримання судами норм процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову у цій справі.

Статтею 159 ЦПК України передбачено право відповідача або іншої особи, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися

Частиною четвертою статті 394 ЦПКУкраїни визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування

чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ПАТ «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року не може вважатись обґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Галицького районного суду м. Львова від 04 грудня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року задовольнити.

Поновити публічному акціонерному товариству «Українська інноваційна компанія» строк на касаційне оскарження ухвали Галицького районного суду м. Львова від 04 грудня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року, винесені за результатами розгляду заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода - М», публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про визнання відсутнім права на стягнення коштів, визнання відсутнім права на звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович