Справа № 463/2181/17 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/811/331/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Гирича С.В. від 10 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманський шлях» про зобов`язання до вчинення дій, демонтаж вентиляційних систем, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманський шлях» про зобов`язання до вчинення дій, демонтаж вентиляційних систем відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов.

Вважає рішення таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, відповідачем не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржує його в повній мірі. Звертає увагу, що згідно висновку №70/02, 014 до робочого проекту «Реконструкція приміщень магазину та кафе на АДРЕСА_1 », згідно п. 9 (вентиляція) Витяжні системи з залу виробничих приміщень повинні бути виведені на висоту 2м. вище даху будинку. Однак труба витяжної системи проведена під балконом другого поверху, де проживає Позивачка, проходить через стінку будинку і виведена зовні будинку на стіну будинку, але не виведена на 2м. вище будинку як це вказано в робочому проекті, а це говорить про те, що витяжна труба встановлена з порушенням і не дотриманням робочого проекту. Крім цього витяжна система ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » повинна була бути здана в експлуатацію, однак згідно декларації про готовність об`єктів до експлуатації дана витяжна система не здана в експлуатацію, а це говорить про те, що дана витяжна система мало того, що стоїть з порушенням вимог робочого проекту, так вона щей встановлена не законно. Крім того, що Відповідач не здав в експлуатацію вентиляційну систему на підтвердження що він має право використовувати вентиляційну систему, Відповідач повинен був надати суду хоча б паспорт вентиляційної системи, однак паспорта не надав. Також звертає увагу, що власниками квартир будинку АДРЕСА_1 в тому числі і Позивачка дозволу на встановлення витяжної системи, ТзОВ «Гетьманський шлях» Відповідачу не давали.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити без повідомлення учасників справи, відповідно до вимог ст. 369 ЦПК України.

Учасниками справи не було подано жодних заяв, заперечень, клопотань щодо розгляду справи в порядку письмово провадження.

Натомість представником відповідача ТзОВ «Гетьманський шлях» у відзиві на апеляційну скаргу та представником позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 у апеляційній скарзі та відповіді на відзив звернуто увагу на конкретні обставини, які на думку сторін слід дослідити суду, які і були проаналізовані колегією суддів під час судового розгляду.

Те, що процедура письмового провадження не суперечить, окрім вимог чинного ЦПК України, також, і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вбачається із рішення Європейського суду з прав людини Лавренов проти України від 16 січня 2018 року (Заява №51924/14), зокрема пунктів 9-11 вказаного рішення.

Зважаючи на вказане, відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, уточнення до позовної заяви, відзиву на заяву про уточнення позовних вимог, відзивів на позовну заяву, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст.3, ст.ст. 5, 12, 13 ч.1 ст. 81 ЦПК України ч.1 ст. 16, ст. 391 ЦК України, та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що згідно заяви про право власності на квартиру, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить позивачу ОСОБА_2 . Згідно копії свідоцтва, нежитлові приміщення кафе-бару та магазину, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на праві приватної власності. Відповідно до розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 17.07.2006 №1113 та розпорядження від 12.08.2008 №792, якими надано дозвіл ТзОВ «Гетьманський шлях» на реконструкцію нежитлових приміщень кафе-бару та магазину на АДРЕСА_1 , що належать на праві власності останньому. Згідно експертного висновку №4/909 Личаківського РВ ГУ МНС України у Львівській області 11.07.2007 складено експертний висновок за результатами проведеної експертизи правильності та повноти виконання протипожежних вимог діючих нормативних актів у проектно-кошторисній документації на реконструкцію магазину та кафе-бару на АДРЕСА_1 . Порушень вимог пожежної безпеки не виявлено. Головним державним санітарним лікарем Личаківського району м. Львова 30.11.2007 складено висновок №70/20,014 по робочому проекту «Реконструкція приміщень магазину та кафе-бару на АДРЕСА_1 ». Зазначеним висновком встановлено, що робочим проектом передбачено монтаж припливно-витяжної та автономної вентиляції з механічним та природнім спонуканням. Витяжні системи із залу та виробничих: приміщень запроектовані роздільними з витяжкою всіх викидів за рахунок повітропроводів з листової оцинкованої сталі з використанням відцентрованих вентиляторів. Висновком погоджено вказаний вище робочий проект. Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради листом від 22.05.2008 №04/1819 погоджено робочий проект реконструкції приміщень магазину та кафе-бару на АДРЕСА_1 . Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської і міської ради листом від 18.11.2008 №5-9823/2401 погоджено вказаний вище робочий проект. Філією ДП «Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба державної будівельної експертизи» у Львівській області «Львівдержбудекспертиза» 20.01.2009 складено позитивний висновок державної експертизи №24 об`єктів виробничого та цивільного призначення по робочому проекту «Реконструкція приміщень магазину та кафе-бару на АДРЕСА_1 ». Інспекцією ДАБК у Львівській області 21.09.2009 видано ТзОВ «Гетьманський шлях» дозвіл №1/852-09 на реконструкцію нежитлових приміщень кафе-бару та магазину на АДРЕСА_1 . Суд встановив, що в ході проведення реконструкції ТзОВ «Сантехнік» на замовлення ТзОВ «Гетьманський шлях» на підставі робочого проекту «Реконструкція приміщень магазину та кафе-бару на вул. Б. Хмельницького, 140 у м. Львові», змонтовано вентиляційну систему на вказаному об`єкті, проведено її аеродинамічні випробування та інструментальні заміри продуктивності, за результатами чого встановлено, що вентиляційна система працює задовільно, в межах своєї аеродинамічної характеристики. Вказане підтверджується паспортами вентиляційних установок, виданими 23.11.2012 і ТзОВ «Сантехнік» та протоколами технічних випробувань. Інспекцією ДАБК у Львівській області 04.12.2012 зареєстровано ТзОВ «Гетьманський шлях» декларацію №ЛВІ про готовність об`єкта до експлуатації. Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради 28.12.2012 видано наказ №3128-НЖ-Л, про оформлення права власності ТзОВ «Гетьманський шлях» на вказані нежитлові приміщення та видано свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 . Суд вважав, що відповідач надав на підтвердження законності здійснення господарської діяльності кафе-баром на АДРЕСА_1 всі дозвільні та правовстановлюючі документи. При цьому доводи позивачки та її представника про те, що вентиляційна система не вводилася в експлуатацію належним чином, є голослівними, така реконструкція в цілому здійснена на підставі проекту, за наданим дозволом і прийнята у експлуатацію в цілому, разом із вентиляційною системою. Окрім того, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на лист Головного державного санітарного лікаря Личаківського району м. Львова від 26.03.2013 №282, в якому зазначено, що виміряні рівні шуму від роботи вентиляційної системи ТзОВ «Гетьманський шлях», в квартирі позивача перевищують допустимі норми, у зв`язку з чим відповідачу скеровано припис М277 від 26.03.2013 про усунення недоліків. Суд встановив та не спростовано позивачем, що вимоги припису ТзОВ «Гетьманський шлях» виконано, вентиляційну систему приведено у відповідність до вимог СНіП, що підтверджено протоколом проведення і дослідження шумового навантаження та інфразвуку №42 від 26.04.2013, складеного ЛМВ ДУ «ЛОЛЦ ДСЕС України» за участі позивача ОСОБА_2 . Також, суд зазначив, що позивач посилається на лист ЛМУ ГУ Держсанепідслужби у Львівській області від 29.12.2015, щодо перевищення рівнів шуму вентиляційної системи ТзОВ «Гетьманський шлях». Разом з тим, згідно акта перевірки ЛМУ ГУ ДСЕС у Львівській області 20.01.2016, на підставі направлення на перевірку №6-вих.96 від 20.01.2016, проведено позапланову перевірку дотримання вимог санітарного законодавства на об`єкті ТзОВ «Гетьманський шлях» по вул. Б. Хмельницького, 140 у м. Львові та встановлено, що в ТзОВ «Гетьманський шлях» наявний технічний звіт на аеродинамічні випробування і паспортизацію вентиляційних систем закладу громадського харчування, виданий ліцензованою організацією у 2012 році. Даних про порушення не зазначено. Окрім цього, суд вказав, що позивач посилалася на протокол проведення дослідження шумового навантаження та інфразвуку №117 від 03.10.2016, складений Управлінням Держпродспоживслужби у м. Львові, виявлено перевищення рівнів шуму вентиляційної системи закладу ТзОВ «Гетьманський шлях» на 1-2 дБ. Однак згідно пояснень представника відповідача, рекомендації перевірки було взято до уваги ТзОВ «Гетьманський шлях» та при повторному дослідження шумового навантаження та інфразвуку, проведеному ДУ «ЛОЛЦ ДСЕС України» 31.10.2016 за участі ОСОБА_2 встановлено, що рівень шуму від роботи вентиляційної системи не перевищує допустимих значень, що підтверджено протоколом №123 від 01.11.2016. Щодо протоколу №9 від 31.05.2017 року, то суд погодився із доводами представника відповідача щодо того, що в такому не зважаючи на зазначення про перевищення гранично допустимих концентрацій вуглецю оксиду та зазначення в графі основні джерела забруднення заклад ресторанного господарства «Картель» (ТзОВ Гетьманський шлях), однозначних та конкретних даних про допущення перевищення (порушення) саме з вини відповідача немає. Таким чином, оскільки доказів того, що витяжні вентиляційні системи, які проходять і прикріплені під балконом загального користування на 2 поверсі будинку АДРЕСА_1 функціонують із порушенням чинних норм немає, доводи позивача належними доказами не підтверджені та спростовуються доказами відповідача, а тому суд вважав, що вимоги позивача про демонтаж вентиляційних систем є безпідставними. Окрім цього, суд врахував, що згідно листа Львівського міського відділу ДУ «Львівський обласний лабораторний центр МОЗ України» №1522/17-3 від 04.04.2019 року, на даний час втратили чинність нормативні акти, які регламентували методи вимірювання та оцінки шуму в приміщеннях житлових та громадських будівель і на сельбнищній території: ГОСТ 23337-78 «Шум. Методы измерения шума на селитебной територии и в помещениях жилых и общественных зданий»; ГОСТ 12.1.036-81 «Шум. Допутимые урони в жилых и общественных зданиях» та СН №3077-84 «Санитарные нормы допустимого шума в помещениях жилых и общественных зданий и на территории жилой застройки». Нові затверджені документи на заміну відміненим відсутні. Відсутність нормативних документів унеможливлює проведення вимірів шуму в житлових приміщеннях та оцінку отриманих результатів при розгляді звернень. З врахуванням наведеного вище, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є безпідставними і в задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

4.05.2017 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив зобов`язати відповідача демонтувати витяжні вентиляційні системи, закладу громадського харчування ТзОВ «Гетьманський шлях» ресторанного господарства «Картель», які проходять і прикріплені під балконом загального користування на 2 поверсі в дворі будинку АДРЕСА_1 .

20.10.2017 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав уточнення до позовної заяви до відповідачів ТзОВ «Гетьманський шлях» ресторанне господарство «Картель», ОСОБА_3 , у якій просив зобов`язати відповідачів демонтувати витяжні вентиляційні системи, закладу громадського харчування ТзОВ «Гетьманський шлях» ресторанного господарства «Картель», які проходять і прикріплені під балконом загального користування на 2 поверсі в дворі будинку АДРЕСА_1 .

16.07.2018 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав заяву в порядку ст. 49 ЦПК України, у якій просив зобов`язати відповідача ТзОВ «Гетьманський шлях» демонтувати витяжні вентиляційні системи, які проходять і прикріплені під балконом загального користування на 2 поверсі в дворі будинку АДРЕСА_1 .

03.09.2018 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав заяву в порядку ст. 49 ЦПК України, у якій остаточно просив:

?зобов`язати відповідача ТзОВ «Гетьманський шлях» демонтувати витяжні вентиляційні системи, які проходять і прикріплені під балконом загального користування на 2 поверсі в дворі будинку АДРЕСА_1 .

Позов мотивували тим, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_3 . Під балконом загального користування поруч із квартирою позивачки встановлено витяжну вентиляційну систему ресторану, який знаходиться на першому поверсі вказаного вище будинку. Позивачка з 2012 року неодноразово зверталась до відповідача щодо підвищеного рівня шуму від роботи вентиляційної системи. Перевищення рівня шуму та було встановлено уповноваженими органами про що виносились відповідні приписи. Також, було виявлено перевищення гранично допустимих концентрації речовин в повітрі. Окрім цього, власники квартир у будинку не надавали згоду на встановлення витяжної вентиляційної системи. Оскільки відповідач в позасудовому порядку усунути порушення прав позивача не бажає, посилаючись на положення ст.391 ЦК України, змушена була звернутись до суду із даним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартирну №Л13085 (Т.1 а.с.69).

Нежитлові приміщення кафе-бару та магазину, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на праві приватної власності (свідоцтво про право власності Т.1 а.с. 236).

Також, як вбачається із матеріалів справи, дійсно, розпорядженнями Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 17.07.2006 №1113 та від 12.08.2008 №792 надано дозвіл ТзОВ «Гетьманський шлях» на реконструкцію нежитлових приміщень кафе-бару та магазину на АДРЕСА_1 (Т1 а.с. 11, 71).

Однак, підпунктом 3.2 розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 17.07.2006 №1113 зобов`язано ТзОВ «Гетьманський шлях» впродовж шести місяців з дня прийняття розпорядження розробити спеціалізованою ліцензованою проектною організацією робочу документацію на реконструкцію приміщень, погодити її з органами санітарного і пожежного нагляду та разом з паспортом опорядження фасаду будинку подати на розгляд в Управління архітектури і містобудування. Проект реклами погодити з головним художником міста.

Крім цього, згідно листа Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради №04/946 від 12.04.13р. (Т.1 а.с. 13), будинок АДРЕСА_1 належить до цінної забудови (згідно документації інституту «Укрпроектреставрація» - «Інвентаризації історичної забудови м. Львова»). Споруди цінної забудови визначаються як такі, що мають архітектурно-мистецьку вартість і утворюють цінне міське середовище. Будівлі підлягають реставрації та ремонту в незмінних габаритах з збереженням декору фасадів і сходових кліток.

Крім цього, дійсно, Головним державним санітарним лікарем Личаківського району м.Львова 30.11.2007 складено висновок №70/20,014 по робочому проекту «Реконструкція приміщень магазину та кафе-бару на вул. Б. Хмельницького, 140 у м. Львові» (Т1 а.с 74-75, 220-221).

Однак, з п. 9 вказаного висновку вбачається, що вентиляція проектується припливно-витяжна і автономна з механічним та природнім спонуканням. Кількість повітря прораховано при крайностях повітрообміну та з врахуванням призначення приміщень. Приплив повітря в приміщення залу через віконні фрамуги. Витяжка з виробничих приміщень, мийної передбачено механічну. Кратність повітрообміну згідно вимог СНиП 2.04.05.-91. витяжні системи з залу, з виробничих приміщень запроектовані роздільними з витяжкою всіх викидів за рахунок повітропроводів з листової оцинкованої сталі, на висоту 2 м. вище даху будинку з використанням відцентрованих вентиляторів. Над мийними ваннами та над тепловим обладнанням встановлено місцеві вентиляційні короби. В усіх побутових приміщеннях передбачено природню витяжку через канали січенням 140х140 в капітальних стінах. Розрахунок повітрообміні в основному проведений по крайностях і наведений в таблиці.

Крім цього, з листа Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 14.04.2017 року №33-1375 вбачається, що в проектних пропозиціях на реконструкцію приміщень, виготовлених ТзОВ «Арт Глорія», які були підставою для видачі розпорядження, запроектована вентиляційна система припливна витяжна з природнім і механічним спонуканням. Відповідно до вимог розпорядження №1113 від 17.07.2006 ТзОВ «Гетьманський шлях» було зобов`язано отримати в управлінні архітектури і містобудування Львівської міської ради вихідні дані на проектування, після чого виготовити робочу документацію на реконструкцію приміщень, погодити її з органами санітарного та пожежного нагляду, управлінням архітектури і містобудування та ввести в експлуатацію у встановленому порядку (Т.1 а.с. 70).

Проте, з листів Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області №58-8/29 від 05.04.2017 та Личаківського районного відділу м. Львова ГУ ДСНС України у Львівській області №3/361 від 15.05.2017 року вбачається, що ні Головним управлінням ДСНС України у Львівській області, ні Личаківським РВ м. Львова ГУ ДСНС України у Львівській області дозвільних документів на встановлення вентиляційних систем ТзОВ «Гетьманський шлях» за адресою АДРЕСА_1 не видавалось (Т.1. а.с. 66,68).

Тобто, вентиляційна система (в спірній частині) під балконом загального користування на другому поверсі будинку встановлена з порушенням згаданих розпоряджень, не відповідно до проекту, без відповідних дозволів і відповідно незаконно.

Крім цього, вентиляційна система згідно проекту реконструкції приміщень магазину та кафе-бару на АДРЕСА_1 передбачена лише в приміщенні кафе-бару (Т.1 а.с. 83-97 Розділ 8).

А, згідно Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, вентиляційна система взагалі не згадується, як частина об`єкта, що вводиться в експлуатацію. (Т.1 а.с. 231-234).

Окрім цього, позивачка, як власниця квартири та співвласниця будинку, згоди на встановлення такої вентиляційної системи теж не давала.

Відповідно до ст. 144 Конституції України, ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно ч.2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У відповідності до ч.2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Також, відповідно до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Також, відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням ОСОБА_4 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фондута за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) N4-рп/2004 від 02.03.2004р., в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ( 2482-12 ) треба розуміти так: Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Крім цього, відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до змісту пункту 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування, а у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Також, згідно 12.3.1 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» (чинні станом на час проведення реконструкції відповідачем) ужитлових будинках необхідно проектувати системи опалення, вентиляції і кондиціонування згідно з СНиП 2.04.05, ДБН В.2.2-15, ДБН В.2.5-20, ДБН В.2.5-39, ДСТУ Б В.2.5-33 і цими Нормами. Пунктом 12.3.7 Цих норм передбачено, що проектування систем опалення і вентиляції вбудованих і прибудованих нежитлових приміщень громадського призначення слід здійснювати згідно з відповідними нормами.

Крім цього, дійсно відповідно до Постанови КМУ №406 від 07.06.2017 року «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а, також, та реконструкція, капітальний ремонт, технічне переоснащення внутрішніх систем вентиляції. Однак як вбачається із матеріалів справи має місце монтування відповідачем зовнішньої системи вентиляції та така була передбачена як робочим проектом (висновок по робочому проекту Т.1 а.с. 220-221) і таким передбачалося, зокрема, природну витяжку через канали січенням 140Х140 в капітальних стінах, тобто передбачено втручання в капітальні стіни, а також як вбачається із фотозмнімків спірної частини вентиляційної системи (Т.2 а.с 8-12) вентиляційна система влаштована із втручанням в огороджувальні та несучі конструкції будинку, а саме стіни будинку. Так система вентиляції монтується до фасаду будинку та проходить крізь стіну будинку.

Як вбачається із тексту оскаржуваного рішення судом першої інстанції вказаних обставин та вимог закону не враховано.

Наведені вище обставини, а саме незаконне, фактично самовільне встановлення відповідачем вентиляційних систем на фасаді будинку, під балконом загального користування на другому поверсі в дворі будинку без будь-якого дозволу уповноваженого органу; з порушенням чинних норм закону, а також будівельних норм і правил; із загрозою руйнування будь-якого характеру або порушення експлуатаційної придатності, пов`язаних із можливим завданням шкоди для життя чи здоров`я людини; із відповідно зміною конструкції стін будинку, співвласником якої є всі власники квартир будинку в тому числі і позивачка, свідчать про порушення прав та інтересів позивачки, як власниці квартири будинку та співвласниці усіх допоміжних приміщень, конструктивних елементів, тощо усього будинку, з боку відповідача та необхідністю відновлення таких у спосіб визначений у позовній заяві позивачкою.

Крім цього, згідно листа головного державного санітарного лікаря Личаківського району м. Львова №282 від 26 березня, що працівниками Личаківського відділу ЛМУ ГУ ДСЕС у Львівській області спільно з Львівським міським відділом ДУ «ЛОЛЦ ДСЕС України» проведено заміри шуму у житловому приміщенні квартири позивачки, виміряні рівні перевищують допустимі (Т.1 а.с. 14).

Крім цього, згідно листа Головного управління держсанепідемслужби у Львівській області №1881 від 29.12.2015р, після проведення інструментальних досліджень шумового навантаження у квартирі позивачки, за даними протоколу від 28.12.2015 року №1 зареєстровано перевищення допустимих рівнів шуму згідно вимог СН№3077-84 (Т1 а.с.15).

Згідно протоколу №117 від 03.10.16 року проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку, в житловому приміщенні будинку по АДРЕСА_1 .1 за 2м. від вікна, Т.2 посередині та Т.3 за 1 м. від протилежної сторони рівні шуму в октавних полосах частот 125-2000Гц на 1-2 дБ та еквівалентні рівні шуму на 1-2 дБА перевищують допустимі значення (шум від роботи вентиляційних систем закладу ресторанного господарства «Картель» ТзОВ «Гетьманський шлях» по АДРЕСА_1 , згідно вимог СН 3077-84 «Санітарні норми допустимого шуму в приміщеннях житлових та громадських будівель та на території жилої забудови»(Т1. а.с. 17-18).

Дійсно, частина таких фактів були частково спростовані, на що посилався і суд першої інстанції, а саме вимоги припису ТзОВ «Гетьманський шлях» виконано, вентиляційну систему приведено у відповідність до вимог СНіП, що підтверджено протоколом проведення і дослідження шумового навантаження та інфразвуку №42 від 26.04.2013 (Т.1 а.с.212), складеного ЛМВ ДУ «ЛОЛЦ ДСЕС України» за участі позивача ОСОБА_2 .

Із акта перевірки ЛМУ ГУ ДСЕС у Львівській області 20.01.2016 (Т.1 а.с.214), на підставі направлення на перевірку №6-вих.96 від 20.01.2016, проведено позапланову перевірку дотримання вимог санітарного законодавства на об`єкті ТзОВ «Гетьманський шлях» на вул. Б. Хмельницького, 140 у м. Львові та встановлено, що в ТзОВ «Гетьманський шлях» наявний технічний звіт на аеродинамічні випробування і паспортизацію вентиляційних систем закладу громадського харчування, виданий ліцензованою організацією у 2012 році. Даних про порушення не зазначено.

Щодо протоколу проведення дослідження шумового навантаження та інфразвуку №117 від 03.10.2016, складеного Управлінням Держпродспоживслужби у м. Львові, то, рекомендації перевірки було взято до уваги ТзОВ «Гетьманський шлях» та при повторному дослідження шумового навантаження та інфразвуку, проведеному ДУ «ЛОЛЦ ДСЕС України» 31.10.2016 за участі ОСОБА_2 встановлено, що рівень шуму від роботи вентиляційної системи не перевищує допустимих значень, що підтверджено протоколом №123 від 01.11.2016 (Т.1 а.с.216).

Однак, згідно протоколу ДУ «Львівський обласний лабораторний центр МОЗ України» №23 від 08.06.2018 року в житловому приміщенні на АДРЕСА_2 вентиляційних систем ресторанного господарства «Картель» ТзОВ «Гетьманський шлях», рівні шуму в октавних смугах частот 63-8000Гц на 2-8 дБ та еквівалентний рівень шуму на 2-3 дБА перевищують допустимі згідно вимог ГОСТ 12.1.036-81 «Шум. Допустимі рівні в жилих та громадських приміщеннях» (Т.2 а.с.15-17).

Також, з листа Головного управління держпродспоживслужби у Львівській області «7-1-13/5578 від 19.06.2018р. вбачається, що за результатами проведених 07.06.2018 року ДУ «Львівський обласний лабораторний центр МОЗ України» досліджень шумового навантаження (у денний період часу) в житловому приміщенні квартири позивачки вентиляційних систем ресторанного господарства «Картель» ТзОВ «Гетьманський шлях» рівні шуму в октавних смугах частот 63-8000 Гц на 2-8 дБ, та еквівалентний рівень шуму на 2-3 дБА перевищують допустимі значення згідно вимог ГОСТ 12.1.036-81 «Шум. Допустимі рівні в жилих та громадських приміщеннях» (Т.2. а.с.199).

Відповідно слід зробити висновок про те, що періодично відповідач знижує рівні шуму, однак це свідчить лише про певні можливості у відповідача для відновлення нормального рівня шуму, однак, аж ніяк не вказує, що такими діями негативне явище усунуто.

Те, що на даний час втратили чинність нормативні акти, які регламентували методи вимірювання та оцінки шуму в приміщеннях житлових та громадських будівель і на сельбнищній території: ГОСТ 23337-78 «Шум. Методы измерения шума на селитебной територии и в помещениях жилых и общественных зданий»; ГОСТ 12.1.036-81 «Шум. Допутимые урони в жилых и общественных зданиях» та СН №3077-84 «Санитарные нормы допустимого шума в помещениях жилых и общественных зданий и на территории жилой застройки», не свідчить про відсутність нормування цієї сфери і не чинність попередньо встановлених фактів.

Окрім цього, протокол №9 від 31.05.2017 року про те, що в досліджених пробах повітря житлової кімнати на АДРЕСА_2 виявлено перевищення гранично допустимих концентрацій вуглецю оксиду: 7,6;5,8;6,3 мг/м3 при нормативній ГДК 5,0 мг/м3, згідно вимог «Гранично допустимих концентрацій хімічних і біологічних речовин в атмосферному повітрі населених місць», не спростовано та будь-яких доказів, що це не дія відповідача, який як заклад громадського харчування може провокувати такі наслідки від своєї діяльності або дія будь-якої іншої особи в суді відсутні.

Враховуючи вказане, доводи позову та апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та такі позов та апеляційну скаргу слід задовольнити.

Оскаржуване ж рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову, яким слід зобов`язати відповідача демонтувати витяжні вентиляційні системи, які проходять і прикріплені під балконом загального користування на другому поверсі в дворі будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до задоволених вимог позову та скарги слід вирішити питання про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2019 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманський шлях» про зобов`язання до вчинення дій, демонтаж вентиляційних систем задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманський шлях» демонтувати витяжні вентиляційні системи, які проходять і прикріплені під балконом загального користування на другому поверсі в дворі будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманський шлях» на користь ОСОБА_2 640 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 960 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29.10.2020р.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра