КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада2020 року місто Київ.

Справа 361/8699/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13823/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Олійника В.І., Кулікової С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року ( у складі судді Сердинського В.С., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня) про зупинення провадження.

в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брігус», ОСОБА_3 про визнання попереднього договору купівлі-продажу частини будинку від 30.05.2013 року припиненим,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брігус», ОСОБА_3 про визнання попереднього договору купівлі-продажу частини будинку від 30.05.2013 року припиненим.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Мозговий О.О. оголосив заяву про зупинення провадження в справі до вирішення Броварським міськрайонним судом Київської області іншої цивільної справи №361/7171/18, оскільки за наслідками розгляду вказаної справи може бути ухвалене обґрунтоване рішення, яким право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 може бути припиненим. Відповідно ОСОБА_2 втратить і право звернення з позовом до ОСОБА_3 про припинення попереднього договору.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 про зупинення провадження задоволено.

Провадження у справі №361/8699/19 - зупинено до моменту набрання законної сили рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області в цивільній справі №361/7171/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Лісовик» та Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брігус», ОСОБА_6 про визнання недійсними договору про пайову участь у кооперативі від 03.03.2017 р. №37 та акта приймання-передачі квартири від 03.03.2017 р. №37 і скасування рішення про реєстрацію на ім`я ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , 15 жовтня 2020 року подала безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог п.6 ч.І ст. 251 ЦПК України, зазначившиконкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у даній справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі №361/7171/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Лісовик» та Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради, треті особи : ТОВ «Брігус», ОСОБА_6 про визнання недійсними договору про пайову участь у кооперативі від 03.03.2017 р. №37 та акта приймання-передачі квартири від 03.03.2017 р. №37 і скасування рішення про реєстрацію на ім`я ОСОБА_8 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги, та можливість встановлення підстав для визнання припиненим попереднього договору купівлі-продажу частини будинку від 30.05.2013 року.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 16 жовтня 2020 року , яка сторонам електронною поштою була надіслана 23 жовтня 2020 року учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак станом на 03 лисопада 2020 року відзиву до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у вказаній цивільній справі, суд першої інстанції виходив з того, що згідно п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи, в данному випадку до моменту набрання законної сили судовим рішенням по справі №361/7171/18.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

Судом встановлено, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2018 року відкрито провадження у цивільній справі №361/7171/18 за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Лісовик" (Київська область, місто Ірпінь, вул. Лісова, буд. 46), Комунального підприємства "Добробут" Литвинівської сільської ради (Київська область, Вишгородський район, село Литвинівка, вул. Тараса Шевченка, буд. 1-А), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Брігус"(місто Київ, вул. Маршала Жукова, буд. 26-А) про визнання недійсним договору на пайову участь у кооперативі, акту-приймання-передачі квартири та скасування рішення про реєстрацію права власності.

Відповідно до позовних вимог ОСОБА_2 , що заявлені в межах розгляду цивільної справи № 361/8699/19, останній просить суд визнати припиненим попередній договір купівлі-продажу частини будинку від 30.05.2013 року укладений між ТОВ «Брігус» та ОСОБА_3 .

На думку колегії суддів, звертаючись до суду із клопотанням про зупинення провадження по справі, представник відповідача ОСОБА_5 не зазначив, в чому полягає об`єктивна неможливість розгляду даної справи до ухвалення рішення по справі №361/7171/18, а також, які саме обставини та факти у даній справі неможливо встановити до вирішення іншої цивільної справи.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву представника відповідача без належних доказів встановив наявність взаємозв`язку декількох спорів та безпідставно зупинив провадження у цій справі до вирішення іншої справи, розгляд якої не впливає на вирішення іншого позову щодо дійсності іншого правочину.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що зупинення провадження порушує розумні строки розгляду справи.

Так, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

Передбачене частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

У справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 вказано, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Суд першої інстанції в порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання недійсним договору на пайову участь у кооперативі, акту-приймання-передачі квартири та скасування рішення про реєстрацію права власностівиключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_2 обґрунтовував свої вимоги, причинний матеріально-правовий зв`язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи, а тому, дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у даній справі до вирішення позову про визнання недійсним договору на пайову участь у кооперативі, акту-приймання-передачі квартири та скасування рішення про реєстрацію права власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегією суддів встановлено, що ті обставини справи, які суд вважав встановленими є недоведеними, ухвала суду про зупинення провадження у справі не відповідає вимогам, щодо її законності та обгрунтованості, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2020року.

Суддя-доповідач

Судді