Номер провадження: 22-ц/813/6167/20
Номер справи місцевого суду: 520/5464/19
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про припинення спільної часткоої власності та стягнення грошової компенсації.

Під час розгляду справи адвокат Голосов Ю.В., що діє в інтересах позивача ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок неналежної експлуатації та зберігання спільного автомобілю допущено його пошкодження. Згідно протоколу огляду транспортного засобу, дорожньо- транспортна пригода, у якій пошкоджено автомобіль, трапилась 21 листопада 2019 року.

Як зазначає позивач, перебування автомобілю в одноособовому володінні відповідача підтверджується накладенням арешту на автомобіль в порядку забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у справі №520/15037/15-ц про поділ майна подружжя та дія цього арешту триває по теперішній час.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що відповідач не забезпечив страхування автомобілю, його належне зберігання та відшкодування заподіяних збитків; це повинно враховуватися при визначенні грошової компенсації.

Сторони не досягли згоди з приводу ціни спірного автомобілю, для вирішення даної справи потрібні спеціальні знання.

Як вважає позивач, наданий відповідачем звіт оцінки автомобілю у розумінні ч. 2 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78 ч. 2 ст. 102 ЦПК України є неналежним доказом для встановлення вартості спірного автомобілю, оскільки, відповідно до ч. 5 ст. 106 ЦПК України підготовлений не для подання до суду, оскільки складений оцінювачем з недійсним свідоцтвом, який не є експертом відповідно до ч. 1 ст. 72 ЦПК України, ст. 10 Закону України «Про судову експертизу». Такий звіт може бути використаний для визначення бази оподаткування операцій з продажу автомобілю, але не може бути взятий до уваги як доказ вартості спірного майна при вирішення спору в суді.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що представник позивача надає суду неправдиву інформацію, направлення справи до експертної установи приведе до затягування розгляду справи.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм права.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що ухвала суду постановлена без належної аргументації, наведені в ній висновки суду є загальними, зробленими без оцінки доказів, які містяться в матеріалах справи. Наданий відповідачем Звіт №30-11-19 з визначення вартості матеріальних збитків колісного транспортного засобу від 26 листопада 2019 року є належним, допустимим і достатнім доказом.

Розгляд справи призначено на 28 жовтня 2020 року, однак відповідно до розпорядження голови Одеського апеляційного суду про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року №12, у зв`язку із ускладненням епідеміологічної ситуації в м. Одесі та з підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду тимчасово, на час установлення на території м. Одеси рівня епідемічної небезпеки: помаранчевий або червоний, зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинити їх допуск до залів судових засідань.

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

26 жовтня 2020 року в апеляційному суді зареєстровано клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання було відмовлено у звязку із порушенням процесуального закону при подані такого клопотання.

Також слід зазначити, що згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Позивачу ОСОБА_2 судові повістки надсилались на усі відомі суду адреси, однак уся судова кореспонденція поверталась до суду із відміткою «адресат відсутній».

Згідно із ч. 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

На час розгляду справи заяв про відкладення розгляду справи від сторін не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 04 листопада 2020 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах клопотання та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України передбачено право учасників справи подавати докази та брати участь у їх дослідженні, подавати заяви та клопотання.

Згідно положень ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Частина 3 ст. 103 ЦПК України передбачає, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Згідно із ч. 4 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення чи зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч. 5 ст. 103 ЦПК України).

На підставі ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Призначаючи у справі судову автотоварознавчу експертизу, суд першої інстанції виходив з того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а результати експертного дослідження мають значення для правильного вирішення спору по суті.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом про припинення спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації, в тому числі щодо автомобіля марки «Mercedes- Benz Vito 112 CDI», д/н НОМЕР_1 , 2002 року випуску.

Оскільки встановлення дійсної вартості спірного автомобіля є предметом доказування у даному спорі, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та задовольнив клопотання представника позивачки, призначивши по справі автотоварознавчу експертизу.

Як вбачається із виділених матеріалів справи, відповідачем було надано Звіт №30-11-19 від 26 листопада 2019 року виконаного оцінювачем автотоварознавцем ОСОБА_4 , відповідно до якого ринкова вартість автомобіля склала 122 647,85 гривень. Однак, наданий відповідачем звіт не являється висновком експерта в світлі положень ст. ст. 102, 106 ЦПК України.

Наданий до додаткових пояснень відповідачем ОСОБА_1 висновок експерта №38-20 від 11 березня 2020 року не приймається судовою колегією до уваги, оскільки докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги новий доказ, який не становив предмет дослідження суду першої інстанції.

Інших доводів в апеляційній скарзі не наведено.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що проведення експертизи сприятиме всебічному, повному й об`єктивному розгляду усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення районним судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання щодо призначення експертизи у справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 04 листопада 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

Р.Д.Громік