Справа № 567/981/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Самолюк А.В.

за участю

представника позивача Гуз О.С.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію звернулось ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія».

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" відповідно до ліцензії, наданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №429 від 14 червня 2018 року, здійснює діяльність із постачання електричної енергії споживачам.

У зв"язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31 грудня 2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом, які продовжили споживання електричної енергії після 01 січня 2019 року автоматично приєднались до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відтак, фактичне споживання ОСОБА_1 відповідних обсягів електричної енергії з 01 січня 2019 року та відкриття особового рахунку свідчить про її приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія», як з постачальником за регульованим тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання, оплати електричної енергії, відкриття особового рахунку.

Вказує, що для постачання електричної енергії на об`єкт побутового споживача за адресою: АДРЕСА_1 та для проведення розрахунків за спожиту електричну енергію, ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» на ім`я ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Зазначає, що в порушення умов договору, вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, ст.ст.509, 526, 530 ЦК України, ОСОБА_1 у встановлений строк не оплатила в повному обсязі за спожиту електричну енергію, що була поставлена позивачем.

Станом на 07.09.2020 заборгованість по особовому рахунку відкритоиу на ім`я ОСОБА_1 за спожиту електроенергію перед TOB «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» за період з 01.03.2020 по 07.09.2020 становить 15892,66 грн., що підтверджується особовою карткою споживача про стан розрахунків, рахунком на оплату електроенергії та договором.

На підставі вищевикладеного просить стягнути з відповідача 15892,66 боргу за спожиту електроенергію та витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн.

Ухвалою Острозького районного суду від 22.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що є власником домогосподарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та згідно договору про постачання електричної енергії є споживачем електричної енергії ТОВ «Рівненська обласна енегопостачальна компанія». Зазначила, що в рахунок погашення боргу за спожиту електроенергію 11.09.2020 нею було сплачено 5000 грн., а також 20.10.2020 - 3000 грн., а тому просить стягнути суму боргу з врахуванням сплачених сум.

Пояснила, що за договором з позивачем отримувала електричну енергію, частково проводила отлату за неї, передавала показники лічильника для позивача та отримувала від нього рахунки за електроенергію.

Зазначила, що у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 та запровадженим карантином не мала можливості здійснювати підприємницьку діяльність, дохід від якої є її основним джерелом для проживання та вважає, що щодо спірних правовідносин стались форс-мажорні обставини.

Пояснила також, що використовувала електничну енергію для обігріву будинку, а значні обсяги використання електичної енергії пояснила тим, що площа зазначеного будинку становить біля 280 кв.м.

Суд, визначивши юридичну природу правовідносин і закон який їх регулює, дослідивши подані письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами регулюються Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018.

Так, відповідно до пп.67, 84, 93 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник універсальної послуги - це визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги; універсальна послуга - це постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України; споживач - це фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Судом встановлено, що з 01.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" є постачальником універсальних послуг на території Рівненської області, згідно додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268 про затвердження Методичних рекомендацій, щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території,затверджених постановою НКРЕКП №1268 від 26.10.2018.

Спірні правовідносини між сторонами функціонують за правилами роздрібного ринку та регулюються, зокрема, ст.72 Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідно до ст.72 Закону України "Про ринок електричної енергії", роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам. Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників. Споживачі мають право вільно обирати електропостачальників. Споживачі одночасно можуть мати більше одного укладеного договору про постачання електричної енергії, за умови дотримання правил роздрібного ринку, кодексу комерційного обліку. Постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам здійснюється постачальниками універсальної послуги відповідно до статті 63 цього Закону.

Згідно ч.4 ст.63 Закону України «Про ринок елекричної енергії», договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

На підтвердження наведеного позивачем надано суду роздрукований примірник договору постачання універсальних послуг, розміщеного на офіційному сайті постачальника.

У відповідності до абз.5 пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

У відповідності до пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок елекричної енергії», передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Відповідно до п.13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», п.2, 4, 8 постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» у зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31.12.2018 побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом, які продовжили споживання електричної енергії після 01 січня 2019 року приєднались до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно п.3.2.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, договір про постачання електричної енергії споживачу вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача.

Водночас відповідно до п.3.1.9 Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

З досліджених доказів, наданих позивачем, судом встановлено, що на ім`я відповідача як споживача електричної енергії відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за об`єктом споживача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтвердила в судовому засіданні відповідач та згідно довідки Верхівської сільської ради Острозького району від 11.09.2020 відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за вищевказаною адресою.

Окрім того, з особової картки споживача ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що відповідач за період з січня 2019 по серпень 2020 періодично здійснювала часткову оплату за спожиту електричну енергію, що свідчить про згоду надану відповідачем на укладення договору з позивачем про постачання електричної енергії, на умовах запропонованих останнім.

Таким чином, суд приходить до висновку, що фактичне споживання ОСОБА_1 відповідних обсягів електричної енергії з 01.01.2019 та наявність відкритого на її ім`я особового рахунку (п.3.2.13 Правил) свідчить про її приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що був розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «Рівненська обласна енегопостачальна компанія» на умовах раніше укладеного договору з ПрАТ «Рівнеобленерго», як з постачальником за регульованим тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання, оплати електричної енергії, відкриття особового рахунку (п.3.2.13 Правил).

Згідно ст.714 ЦК України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно підпунктів 1-4 пункту 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору; сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Ціни (тарифи) на універсальні послуги у спірний період застосовувались відповідно до постанови НКРЕ №749 від 29.05.2014 (із змінами та доповненнями відповідно до постанови НКРЕКП №220 від 26.02.2015) за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір заборгованості.

Згідно п.5.10 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятій споживачем.

Як вбачається з рахунку за електроенергію № НОМЕР_2 за серпень 2020 від 31.08.2020 по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) споживачу ОСОБА_1 визначено розмір оплати за спожиту електронергію, який з урахуванням боргу за попередній період становить 18946,92 грн. (загальний баланс 15892,18 грн.).

Однак, в порушення умов договору, вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, ст.ст.509, 526, 530 ЦК України, відповідач у встановлений строк не здійснила оплату в повному обсязі за спожиту електричну енергію, що була поставлена їй позивачем.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.12.1 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин), під якими, відповідно до ст.12.2 договору, сторони розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

В той же час, відповідно до п.12.4 договору, сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дати їх виникнення надати пфідтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства.

Суд вважає, що відповідачка не довела існування форс-мажорних обставин щодо спідних правовідносин, як і не довела в судовому засіданні виконання п.12.4 договору, а тому не вбачає можливості застосування до спірних правовідносин п.12.1 договору.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах діє принцип презумпції винуватості боржника.

Надані позивачем суду докази відповідають змісту статей 77, 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та суд вважає їх достатніми для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

За змістом статей 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем в рахунок погашення боргу у вересні 2020 року було сплачено 5000 грн., що підтверджується рахунком за електроенергію за вересень 2020 року від 30.09.2020, згідно якого загальний баланс складає 13846,96 грн. Також, 20.10.2020 відповідачем було сплачено 3000 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 20.10.2020.

Дані обставини щодо часткової сплати відповідачем наявної заборгованості за спожиту електроенергію підтвердила в судовому засіданні представник позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання перед відповідачем та здійснив постачання електроенергії для електроустановок на об`єкт споживача, водночас відповідач своїх зобов`язань не виконала та не оплатила за спожиту електроенергію в повному обсязі, чим порушила вимоги Правил роздрібного ринку електричної енергії та умови Договору, а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з електроенергії, з врахуванням часткової оплати відповідачем наявної заборгованості.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача понесені і документально підтвердженні судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.509, 526, 530, 610, 714 ЦК України, ст.ст.10,12, 76-81,141,ч.8 ст.178, ст.ст. 258-259,263-265 ЦПК України

вирішив:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (місцезнаходження: м.Рівне, вул. Князя Володимира, 71 б, ) 10846 грн. 96 коп. боргу за використану електричну енергію та 2102 грн. витрат на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.10.2020.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.