ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 613/1436/17-ц

провадження 22ц/818/1927/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник позивачів - ОСОБА_3 ,

відповідач - Селянське (фермерське) господарство «Дон»,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року в складі судді Каліберда В.А.

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Дон», третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування записів про державну реєстрацію.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_4 , від якого вони за заповітом успадкували земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Вінницько-Іванівської сільської ради Богодухівського району Харківської області: ОСОБА_1 - площею 4,8871 га, кадастровий номер :01:000:0353, право власності на яку посвідчується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 22 березня 2016 року Богодухівською державною нотаріальною конторою Харківської області, реєстрований номер № 1-452; ОСОБА_2 - площею 4,9704 га, кадастровий номер :01:000:0352, право власності на яку посвідчується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 22 березня 2016 року Богодухівською державною нотаріальною конторою Харківської області, реєстрований номер № 1-454.

Зазначили, що за життя батько передав ці земельні ділянки в оренду Селянському (фермерському) господарству «Дон» строком на 3 роки: договір оренди земельної ділянки № 1 б/н від 27 лютого 2012 року номер запису в Державному реєстрі земель 00322 від 16 березня 2012 року та договір оренди земельної ділянки № 2 б/н від 27 лютого 2012 року номер запису в Державному реєстрі земель 00385 від 28 березня 2012 року.

Вказали, що в березні 2016 року під час нотаріального оформлення спадщини ними виявлено шахрайство з договорами оренди з боку відповідача шляхом вчинення підроблення істотних умов договорів - зміни строку оренди з 3 років на 25 років, умов орендної плати, для чого відповідачем для реєстрації права оренди за договорами були замінені відповідні аркуші договорів.

Не зважаючи на очевидну протиправність своїх дій щодо незаконного набуття права оренди на земельні ділянки за сфальсифікованими договорами строком на 25 років, відповідач відмовляється визнати недійсність цих договорів та повернути у їхнє володіння земельні ділянки.

Зазначили, що пунктом 8 у дійсних договорах встановлено, що орендна плата вноситься у грошовій, натуральній формі (1500 кг пшениці, 50 кг цукру, 100 кг соняшнику) або в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки: 3893,26 грн для земельної ділянки № НОМЕР_1 та 3893,09 грн для земельної ділянки № НОМЕР_2 в рік на момент укладення договору оренди.

В підроблених договорах строком на 25 років натуральна форма оплати виключена, також змінені строки внесення орендної плати з 1 грудня кожного року на 31 грудня.

Вказали, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок на час укладення і державної реєстрації договорів не була визначена, а це також означає, що орендна плата за договорами в установленому порядку сторонами не погоджена. В силу цього дані в договорах про нормативну грошову оцінку земельних ділянок не можуть бути дійсними і встановлювати розмір орендної плати.

Вважали, що не визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, але прийняття її як складової для визначення розміру орендної плати при довгостроковій оренді, відсутність у договорі положення про перегляд орендної плати при визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки в установленому порядку, є суттєвими порушеннями прав орендодавця та вимог законодавства при укладенні договорів з оренди землі приватної форми власності. Не визначення в установленому законом порядку нормативної грошової оцінки земельної ділянки, які згідно із законом та/або договором прийнята за основу для визначення розміру орендної плати, є підставою для визнання договору оренди землі недійсним в цілому.

Вказали, що відповідачем порушено їхні права та інтереси власників земельних ділянок і сторони орендодавця за спірними договорами, у яких вони набули прав та обов`язків орендодавця за правонаступництвом, що виразилося у підробленні істотних умов договорів оренди (строк оренди, орендна плата), які не були погоджені орендодавцем і не відповідали його внутрішній волі та волевиявленню для передачі в оренду земельних ділянок відповідачу, які також не відповідають вимогам законодавства про оренду землі, що означає про їх недійсність в цілому та про незаконне набуття відповідачем прав оренди на земельні ділянки і у їх незаконному володінні для ведення сільськогосподарського товарного виробництва.

Просили визнати недійсними договори оренди землі № б/н від 27 лютого 2012 року, укладені між ОСОБА_4 та Селянським (фермерським) господарством «Дон» про передачу в оренду строком на 25 років земельних ділянок: площею 4,8871 га, кадастровий номер :01:000:0353; площею 4,9704 га, кадастровий номер :01:000:0352; скасувати записи в Державному реєстрі земель № 00322 від 16 березня 2012 року, № 00385 від 28 березня 2012 року про реєстрацію договорів оренди землі № б/н від 27 лютого 2012 року, укладених між ОСОБА_4 та Селянським (фермерським) господарством «Дон» про передачу в оренду строком на 25 років земельних ділянок: площею 4,8871 га, кадастровий номер :01:000:0353; площею 4,9704 га, кадастровий номер :01:000:0352; судові витрати стягнути з відповідача.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 через свого представника подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Вважали, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки доказам у справі, зокрема, поясненням свідка ОСОБА_5 щодо укладання договорів оренди строком на 3 роки, а не на 25 років, факту перемов відповідача з позивачами щодо збільшення строку дії договорів оренди з 3 років до 7 років. Зазначили, що акт приймання - передачі земельної ділянки не є договором, який визначає істотні умови оренди, зокрема, щодо строку оренди та орендної плати, акт не може мати юридичної переваги над самим текстом договору, в якому визначені істотні умови договору, акт не визначає ці умови окремо від договору; що текст «25 років» в актах є рукописною допискою, не виконаний в тексті суцільним друкованим способом, а тому підпис у ньому не посвідчує факт волевиявлення орендодавця про складання акту на 25 років передачі земельної ділянки при одночасній наявності тесту договору строком оренди на 3 роки; що план земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт приймання-передачі об`єкта оренди на питання дійсності договорів оренди землі не впливають; що орендна плата також сфальсифікована в спірних договорах, оскільки вона має інший зміст, що також є самостійною підставою для визнання недійсним договорів оренди землі строком на 25 років; що не проведення і не визначення в установленому законом порядку нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка згідно із законом та/або договором прийнята за основу для визначення розміру орендної плати, є підставою для визнання договору оренди землі недійсним в цілому, а довідки, що містяться в матеріалах справи не є технічною документацією з визначення нормативної грошової оцінки землі. Вказали, що СВ ГУНП в Харківській області за їхніми заявами за приведеними вище фактичними обставинами вчиненого злочину здійснюється досудове розслідування за № 0000656 від 03 серпня 2016 року за частиною 1 статті 358 КК України за фактом підроблення посадовими особами Селянського (фермерського) господарства «Дон» указаних договорів оренди. Також, в апеляційній скарзі міститься клопотання про виклик свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які були працівниками управління Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області на час виникнення спірних правовідносин, яке залишено без задоволення на підставі частини 3 статті 367 ЦПК України.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

19 травня 2020 року представник відповідача надав заяву про закриття провадження у справі, посилаючись на відсутність повноважень у представника позивачів, від якої в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 07 липня 2020 року відмовився.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року ОСОБА_10 відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року справу призначено до розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 березня 2020 року заяву Селянського (фермерського) господарства «Дон» про відвід судової колегії в складі суддів Сащенка І.С., Коваленко І.П., Овсяннікової А.І. - визнано необґрунтованою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 березня 2020 року заяву Селянського (фермерського) господарства «Дон» про відвід судової колегії в складі суддів Сащенка І.С., Коваленко І.П., Овсяннікової А.І. - визнано необґрунтованою, справу передано на автоматизований розподіл для визначення судді для розгляду заяви про відвід.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 березня 2020 року в задоволенні заяви Селянського (фермерського) господарства «Дон» про відвід судової колегії в складі суддів Сащенка І.С., Коваленко І.П., Овсяннікової А.І. - відмовлено.

21 квітня 2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 613/1436/17-ц (22ц/818/1927/20) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Селянського (фермерського) господарства «Дон», третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування записів про державну реєстрацію.

06 липня 2020 року представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи для підготовки питань для проведення судової експертизи. Однак, станом на день ухвалення постанови клопотання про призначення судової експертизи не надав.

19 жовтня 2020 року представник позивачів надав заяву про долучення документів до матеріалів справи, яку задоволено.

20 жовтня 2020 року представник відповідача надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами пандемії COVID-19, яку залишено без задоволення за відсутності доказів його самоізоляції або хвороби.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що позивачі не довели обставин, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог, та не надали суду належних та допустимих доказів того, що відповідач замінив відповідні аркуші договорів оренди землі під час їхньої державної реєстрації, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV - ХР №093261 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №161185 ОСОБА_4 на праві приватної власності належали земельні ділянки площею 4,89 га (кадастровий номер :01:000:0353) та площею 4,9704 га (кадастровий номер :01:000:0352), які успадкували за заповітом після його смерті його дочки: ОСОБА_1 - площею 4,89 га (кадастровий номер :01:000:0353) та ОСОБА_2 - площею 4,9704 га (кадастровий номер :01:000:0352). З 22 березня 2016 року вони є власницями цих земельних ділянок. Ще за життя 27 лютого 2012 року ОСОБА_4 уклав з відповідачем договори оренди земельних ділянок на 25 років, які зареєстровані в Управлінні Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 березня 2012 року за № 00322 (земельна ділянка площею 4,89 га, кадастровий номер :01:000:0353) та 28 березня 2012 року за № 00385 (земельна ділянка площею 4, 97, кадастровий номер :01:000:0352). Про те, що договір укладено на 25 років свідчать і акти передачі - прийому земельних ділянок. Починаючи з дня укладення цих договорів оренди та по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 отримував орендну плату, як передбачено в пункті 8 цих договорів щорічно з урахуванням індексів інфляції. З умовами договорів оренди на 25 років ОСОБА_4 був згодний, оскільки будь - яких заперечень за життя до відповідача не пред`являв.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час укладення спірних договорів оренди землі, передбачено істотні умови договору оренди землі, а саме: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема, якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов`язань сторін, порядок страхування об`єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об`єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо.

У статті 19 цього Закону у редакції, чинній на час укладення договору оренди землі, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Так, в договорі оренди землі від 27 лютого 2012 року, який укладено між ОСОБА_4 та Селянським (фермерським) господарством «Дон», зазначено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться поза межами населених пунктів, на території Вінницько-Іванівської сільської ради Богодухівського району Харківської області і належить орендодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ХР № 093261, виданого Вінницько-Іванівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 15 вересня 2000 року, зареєстрованого за № 361. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,89 га для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:000:0353.

Пунктом 4 цього договору передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 129 775,37 грн.

Згідно з пунктом 7 договір укладено на 25 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Якщо жодна із сторін впродовж 60 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору не попередить письмово іншу сторону про своє бажання або не бажання переукласти договір, договір вважається пролонгованим на 5 років, про що укладається додаткова угода, яка підлягає державній реєстрації.

Пунктами 8-13 цього договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній, або відбірковій формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або 3893,26 грн в рік на момент укладення договору оренди.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Орендна плата вноситься в строк до 31 грудня кожного року.

Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (накладними та інше).

Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі, внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

У разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Даний договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 березня 2012 року за № 00322 (а.с.19-20 том 1).

В договорі оренди землі від 27 лютого 2012 року, який укладено між ОСОБА_4 та Селянським (фермерським) господарством «Дон», зазначено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться поза межами населених пунктів, на території Вінницько-Іванівської сільської ради Богодухівського району Харківської області і належить орендодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 161185, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2010 року за реєстровим № 1-3662 державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області Кукса Н.П. ВРД № 057029; акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 26 березня 2012 року за № 00614. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,9704 га для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:000:0352.

Пунктом 4 цього договору передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 129 769,80 грн.

Згідно з пунктом 7 договір укладено на 25 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Якщо жодна із сторін впродовж 60 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору не попередить письмово іншу сторону про своє бажання або не бажання переукласти договір, договір вважається пролонгованим на 5 років, про що укладається додаткова угода, яка підлягає державній реєстрації.

Пунктами 8-13 цього договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній, або відбірковій формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або 3893,09 грн в рік на момент укладення договору оренди.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Орендна плата вноситься в строк до 31 грудня кожного року.

Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (накладними тощо).

Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі, внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

У разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Даний договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 березня 2012 року за № 00385 (а.с.30-31 том 1).

Аналізуючи зміст наданих договорів, судова колегія вважає, що, укладаючи договори оренди на 25 років, ОСОБА_4 та Селянське (фермерське) господарство «Дон», врахували всі вимоги, передбачені чинним на той час законодавством.

Разом з тим до матеріалів справи позивачами надано і договори оренди, в яких строк дії договорів зазначено 3 роки, форма орендної плати - грошова, натуральна (1500 кг пшениці, 50 кг цукру, 100 кг соняшнику) або в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 3893,26 грн щорічно, строк внесення орендної плати - 01 грудня кожного року.

В суді апеляційної інстанції позивачі та їх представник пояснили наявність в матеріалах справи цих договорів оренди тим, що відповідачем, на їх думку, під час реєстрації права оренди замінені перша, друга та третя сторінки. Вказали, що такі вимоги виникли у зв`язку з тим, що у них є тільки перша - третя сторінки договорів оренди строком на 3 роки, а на 25 років - немає, тому і вважали, що має місце факт заміни цих аркушів справи. Також, зазначили, що це є суттєвими порушеннями умов договорів оренди, оскільки змінено строк дії договору з 3 років та 25 років; форма оплати та строк внесення орендної плати Також, зазначили, що в цьому, на їх думку, винні і працівники управління, які є відповідачами по іншій цивільній справі за позовом позивачів та інших про визнання протиправними дій щодо складання акту прийому - передачі земельною ділянкою, яка знаходиться в провадженні суду першої інстанції. Крім того, заведено кримінальну справу за фактом підроблення посадовими особами Селянського (фермерського) господарства «Дон» указаних договорів оренди.

В свою чергу у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що договори оренди, в яких вказано строк дії три роки не узгоджені з ОСОБА_4 , не підписані ним на кожному аркуші разом з печаткою господарства, не зареєстровані в Управлінні Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області, оскільки їх зміст суперечив чинному законодавству. Вказав, що наявність у позивачок четвертих сторінок зареєстрованих договорів оренди землі строком на 25 років свідчить про те, що ОСОБА_4 надавалися по одному примірнику кожного договору оренди землі та актів прийому - передачі до них.

Дійсно матеріали справи свідчать про те, що зареєстровані договори оренди, строк яких 25 років, підписані сторонами. Також, в актах прийому - передачі земельних ділянок, які також підписані сторонами, чітко зазначено строк дії договорів - 25 років.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи, що ОСОБА_4 за життя будь - яких заперечень щодо змісту договорів оренди, актів прийому - передачі земельних ділянок не надавав, а матеріали справи свідчать про те, що ці договори оренди укладено на 25 років з додержанням вимог чинного на той час законодавства, підстав вважати, що під час реєстрації договорів були замінені перший, другий та третій аркуші договорів, не вбачається. При цьому, слід звернути увагу на те, що реєстрація договорів оренди та акт прийому - передачі земельних ділянок відбувалися за життя ОСОБА_4 , примірники яких йому надавалися. Протягом майже двох років до дня його смерті ним ці договори оренди не оскаржувалися, претензій до господарства ОСОБА_4 не мав.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник Селянського (фермерського) господарства «Дон» заявляв клопотання про призначення судової почеркознавчої, судово-технічної експертизи документів.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 10 липня 2019 року у справі призначено судово - почеркознавчу експертизу трьох договорів оренди землі, б/н від 27 лютого 2012 року, укладених між ОСОБА_4 та Селянським (фермерським) господарством «Дон» на земельні ділянки загальними площами 4,89 га, 4,97 га та 4,9704 га, а також судово-технічну експертизу документів, а саме: трьох договорів оренди землі, б/н від 27 лютого 2012 року, укладених між ОСОБА_4 та Селянським (фермерським) господарством «Дон» на земельні ділянки загальними площами 4,89 га, 4,97 га та 4,9704 га.

Однак, судові експертизи проведено не було, а після ухвалення рішення у справі, 23 січня 2020 року до суду першої інстанції з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів за відсутністю документів.

Під час перегляду оскаржуваного рішення в суді апеляційної інстанції від представника позивачів надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке залишено без задоволення, оскільки позивачі та їх представник просили провести судові експертизи з особами, які не були залучені до участі у справі. Інших клопотань про проведення судових експертиз в суді апеляційної інстанції не заявлялось.

Посилання позивачів та їх представника на копії проектів додаткових угод до договорів оренди землі № б/н від 27 лютого 2012 року, в яких запропоновано внести зміни, зокрема, щодо сторін договорів та замінити ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; пункт 7 договорів викласти в наступній редакції: «пункт 7 договір укладено на 7 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію»; пункт 10 договорів викласти в наступній редакції: «пункт 10 орендна плата сплачується «орендарем» в строк до 31 серпня кожного року», судова колегія відхиляє, оскільки ці додаткові угоди не є предметом цього спору, не спростовують факту укладання договорів оренди на 25 років між ОСОБА_4 та господарством.

При цьому, судова колегія звертає увагу на листи-пропозиції, адресовані Селянським (фермерським) господарством «Дон» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо отримання нарахованої орендної плати за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік та 2018 рік, за оренду земельних ділянок № 361 з кадастровим номером :01:000:0353, площею 4,8874 га в розмірі 23 517,48 грн та № НОМЕР_3 з кадастровим номером :01:000:0352, площею 4,9704 га в розмірі 23 516,49 грн (а.с.10-11, 28-29 том 2), з яких вбачається, що ОСОБА_4 протягом двох років виплачувалася орендна плата за договорами оренди, строк дії в яких зазначено 25 років.

Таким чином, позивачки не довели, що відповідачем не виконувались умови договорів оренди в редакції, яка передбачала строк дії договорів на 25 років, і що ОСОБА_4 за життя не отримував орендну плату саме за цими договорами, що відбулася заміна аркушів договорів оренди і що права ОСОБА_4 порушені.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, виходячи з того, що позивачі не довели обставин, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог, та не надали суду належних та допустимих доказів того, що відповідач замінив відповідні аркуші договорів оренди землі під час їхньої державної реєстрації, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи на сьогодні власницями цих земельних ділянок є позивачки, які, як вбачається, з змісту їх позову не бажають продовжувати орендні відносини з господарством, яке, в свою чергу, вважає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Так, із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 03 жовтня 2016 року вбачається, що земельна ділянка площею 4,8871 га, кадастровий номер :01:000:0353, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 перебуває в оренді у Селянського (фермерського) господарства «Дон» строком на 25 років (а.с.207-212 том 1).

Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 03 жовтня 2016 року вбачається, що земельна ділянка площею 4,9704 га, кадастровий номер :01:000:0352, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 перебуває в оренді у Селянського (фермерського) господарства «Дон» строком на 25 років (а.с.213-218 том 1).

Свою незгоду з продовженням договорів оренди вони виразили з підстав не визначення на час укладення і державної реєстрації договорів нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яку судова колегія вважає безпідставною, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими та затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України «Про оцінку земель»).

Отже, нормативна грошова оцінка земель є обов`язковою для визначення розміру орендної плати при укладенні договору оренди земель державної та комунальної власності.

Відповідно до абзацу тринадцятого статті 1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Частиною п`ятою статті 5 цього Закону передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Згідно із частиною третьою статті 201 ЗК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що нормативна грошова оцінка - конкретна вартісна характеристика, яка містить низку етапів, передбачених чинним законодавством. Зокрема, це прийняття уповноваженим органом влади рішення щодо проведення нормативної грошової оцінки земель, розробка технічної документації грошової оцінки спеціальною установою, погодження технічної документації органами влади, прийняття відповідною радою рішення про затвердження технічної документації.

Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема, підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 вказаного Закону зазначено в новій редакції, згідно якої розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Відповідно до статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

За положеннями частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вбачається з довідок Управління Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області № 301 від 16 лютого 2012 року та № 236 від 26 березня 2012 року, нормативно грошова оцінка земельної ділянки площею 4,89 га, кадастровий номер :01:000:0353, з урахуванням щорічного коефіцієнта індексації 3,2 та 1,756 станом на 01 січня 2012 року становить 129 775,37 грн, а нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,9704 га, кадастровий номер :01:000:0352, з урахуванням щорічного коефіцієнта індексації 3,2 та 1,756 станом на 01 січня 2012 року становить 129 769,80 грн.

У справі, яка переглядається, підставою для оспорювання дійсності укладених договорів оренди земельних ділянок є, зокрема, відсутність нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які відноситься до приватної форми власності.

Проте, ані Законом України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі», ані Законом України № 1378-IV від 11 грудня 2003 року «Про оцінку земель», на порушення приписів якого позивачі посилаються як на підставу недійсності договорів оренди, ані іншими актами цивільного законодавства обов`язкове проведення нормативної грошової оцінки для визначення орендної плати за земельну ділянку, що перебуває у приватній власності, не передбачено.

Розмір орендної плати на земельні ділянки приватної власності відповідно до загального правила, визначеного частиною першою статті 632 ЦК України сторони встановлюють за домовленістю між собою. При визначенні такого розміру орендної плати сторони керуються свободою договору (стаття 627 ЦК України), яка передбачає, у тому числі, вільне визначення умов договору.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2019 року у справі № 145/632/18 (провадження 3 61-46964св18).

Таким чином, умовами укладених договорів сторони погодили вартість земельних ділянок для обчислення розміру орендної плати у розмірі 129 775,37 грн та 129769,80 грн, що не суперечить положенням чинного законодавства України, яким не передбачено обов`язкового застосування нормативної грошової оцінки земельної ділянки при визначенні розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності.

Інші доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

При цьому слід звернути увагу на частину 1 статті 4 ЦПК України, якою передбачено право звернення особи до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, якщо вони порушені, невизнані або оспорювані, а також на застосування конкретного способу захисту цивільного права, який залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Виходячи з обставин справи, змісту позову позивачів та правової позиції, слід зазначити щодо не ефективності способу захисту, який обрано позивачами.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

У зв`язку зі складністю справи повний текст судового рішення складено відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 02 листопада 2020 року.