Справа № 615/1615/19
Провадження № 2/615/67/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретарів судового засідання Антоненко М.Г., Момот Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участі відповідача ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

встановив:

10.12.2019 року представник позивача Гребенюк О.С. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.12.2006 року в розмірі 81637,96 грн., а також сплачений позивачем судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26.12.2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві.

Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених Договором.

З урахуванням положень ст.ст.526,527,530 ЦК України, п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався: погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах та в строки, передбачені цим Договором.

В порушення умов кредитного договору відповідач не виконала свої зобов`язання, а саме не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Посилаючись на вимоги ст.ст.629,610,525,615,1054,1050 ЦК України, вважає, що відповідач порушив зобов`язання за даним Договором, тому він набув права достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Як зазначає позивач, в зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2019 року має заборгованість на суму 81637,96 грн., яка складається з наступного:

- 3808,64 грн. заборгованість за кредитом;

- 73365,61 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 100 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- 500 грн. штраф (фіксована частина);

- 3863,71 штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашає, що на думку представника позивача, є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк».

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 14.01.2020 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України та клопотання представника позивача судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

11.02.2020 року відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вказала, що банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Як вбачається із п.4 Заяви та п. Відмітки банку 09.01.2007 року відповідач отримала кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 з кредитним лімітом 1960,00 грн. з базовою процентною ставкою за кредитним лімітом 3% на місяць на залишок заборгованості. Оскільки погашення заборгованості за кредитним лімітом шляхом списання банком з дебетної картки не передбачено, вона була зобов`язана погашати заборгованість за кредитним лімітом шляхом внесення коштів на картку, що і робила. Умовами Заяви не передбачено збільшення кредитного ліміту та ОСОБА_1 не просила збільшити кредитний ліміт.

Як зазначає відповідач, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що банк в односторонньому порядку змінив умови прописані в Заяві та збільшив процентну ставку за користування кредитом з 30 відсотків до 43,2 відсотка починаючи з 01.04.2015 року.

Вважає, що розрахунок складений з помилками та не відповідає дійсності. За її розрахунками заборгованість банку погашена в повному обсязі.

Щоб довести, що відповідач не має перед позивачем заборгованості, звернулася до банку із заявою про надання довідки про надходження та списання коштів зі всіх її карткових рахунків «Приватбанку» в період починаючи з 26.12.2006 року по 06.02.2020 року включно, але на теперішній час позивачем відповіді не надано, тому вона позбавлена можливості надати суду докази відсутності заборгованості перед банком.

07.04.2020 року представник позивача ОСОБА_3 надав відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг.

На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, розташованими на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг, відповідачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 , ключем до якого є пластикова Картка яку отримала відповідач та мобільний телефон, який відповідач вказала в Заяві.

Банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, відповідач користувався наданими банком коштами, тому між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Звернув увагу, що згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором.

Надані позивачем до позовної заяви: наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг підтверджує їх надання саме тій редакції, яка була чинна на момент підписання заяви позичальника; довідку щодо виданих кредитних карток відповідачу, що підтверджує строки дії кредитних карток та їх цільове призначення; виписку по рахунку, що підтверджує використання кредитного карткового рахунку відповідачем, погашення кредитного ліміту та сплату відсотків, тобто вчинення дій, що підтверджують усвідомлення відповідачем обов`язків щодо повернення кредиту та внесення плати за його використання. Вказані документи, на думку представника позивача, підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору.

На підтвердження використання кредитного карткового рахунку банком надана виписка, яка відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка.

Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку, а саме: розрахування у торговельній мережі, зняття готівки у банкоматах, поповнення кредитного рахунку, операції щодо автоматичного списання коштів з інших рахунків відповідача на погашення заборгованості.

Відсутність підпису відповідача в Умовах, за наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, з урахуванням положень ч.1 ст.207 ЦК України не надає підстави вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами.

Із виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

Відповідач мала можливість самостійно знайомитися з балансом свого карткового рахунку та змінами Умов та Правил надання банківських послуг шляхом отримання інформації через Інтернет. Згідно п. 6.3 Умов та Правил надання банківських послуг, отримання виписок карткового рахунку є обов`язком Клієнта. Неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє Держателя від виконання своїх зобов`язань за договором (п. 8.1.).

Умови про порядок внесення змін до Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг були закладені з самого початку, тобто відповідач перед підписанням кредитного договору мала можливість ознайомитися з його умовами (умовами кредитного договору) і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди, під час підписання договору відповідача влаштовували умови вищевказаного договору про що свідчить її підпис.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3,00% в місяць або 36,00% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку.

Представник позивача зазначив, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявному боргу. Зміни відсоткової ставки повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами шляхом направлення смс-повідомлення.

Банком надані докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта відповідача; виписка по рахунку. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.1 ст. 89 ЦПК України). В свою чергу відповідачем не надано належних доказів не укладення кредитного договору.

Підпис Позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що Позичальнику добре були відомі і цілком зрозумілі всі умови цього Договору і він вважає їх справедливими по відношенню до себе.

Зауважив, що згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що ОСОБА_1 знала про умови кредитування та визнавала свої зобов`язання за Договором. Тому її посилання про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

Повідомив, що на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до Банку не надходило, більше того вже після підвищення процентної ставки відповідач активно користувалася карткою, в тому числі неодноразово здійснювала погашення заборгованості, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

За клопотанням відповідача на підставі ухвали суду від 19.02.2020 року судовий розгляд у цивільні справі вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи жодного разу не з`явився, направив заяву про судовий розгляд за його відсутності, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позов не визнала.

Представник відповідача не погодився з вимогами позивача у повному обсязі. Вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог, зазначені у позові факти суперечать доказам, які знаходяться в матеріалах справи.

Твердження позивача про те, що відповідач отримала кредитний ліміт в розмірі 5300 грн. на платіжну картку зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на його думку, спростовуються Заявою, із якої вбачається, що відповідачу надано кредитний ліміт у розмірі 1960 грн. з базовою ставкою 3% на місяць на залишок заборгованості. Хоча розрахунок складено з процентною ставкою 36%, а починаючи 01.04.2015 року - 43,2%, що суперечить Заяві, де зазначено 3% на місяць. Відповідно до виписки, починаючи з 31.03.2012 року позивач безпідставно стягує з ОСОБА_1 платежі, а саме «% за прострочений кредит, % за овердрафт, штраф за прострочку, списання с карткового рахунку». Стягнення цих платежів Заявою не передбачені, але позивач їх враховує у розрахунку. Тому, на його думку, розрахунок не може бути належним доказом, відповідно до якого позивач намагається стягнути борг з відповідача.

Щодо строку дії договору вказав, що строк дії картки № НОМЕР_2 сплинув у грудні 2013 року. Належних та допустимих доказів щодо заміни картки № НОМЕР_2 у рахунок виконання договору б/н від 26.12.2006 року позивачем не надано. Відповідач не визнає, що зазначені у Довідці картки отримувала замість картки № НОМЕР_2 в рахунок виконання договору. Більш того, з довідки вбачається, що картки: № НОМЕР_3 отримана 02.11.2011 року, коли строк дії картки № НОМЕР_2 був більше року; № НОМЕР_4 отримана 18.04.2011 року, коли строк дії картки № НОМЕР_2 складає майже 9 місяців; № НОМЕР_5 отримана 09.09.2014 року, коли строк дії картки № НОМЕР_2 сплинув більше ніж 9 місяців.

Із наданої суду виписки за договором №б/н станом на 06.04.2020 року вбачається, що хоча строк дії картки № НОМЕР_2 сплинув 31.12.2013 року, позивач продовжував безпідставно списувати кошти з інших кредитних карток відповідача в рахунок погашення заборгованості, що утворилася на картковому рахунку № НОМЕР_2 , таким чином, на думку представника відповідача, позивач намагається продовжити строк дії картки № НОМЕР_2 та в свою чергу дію договору № б/н від 26.12.2006 року.

Вважає, що право позивача нараховувати проценти за користування кредитом, комісію, пеню та штрафи припинилося зі спливом строку кредитування 31.12.2013 року, що відповідає строку дії кредитної картки, а тому починаючи з 01.01.2014 року позивач не мав права здійснювати зазначені нарахування.

Загальна заборгованість відповідача перед банком за станом на 01.01.2014 року дорівнює: 5533,36 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку (5299,21 грн. тіло кредиту + 234,15 грн. заборгованість за відсотками = 5533,36 грн. загальна заборгованість). Починаючи з 01.01.2014 року позивач не мав права нараховувати відсотки, які були зазначені у Заяві.

Як зазначає представник, відповідач заперечує в повному обсязі та стверджує, що не ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті та ніколи їх не підписувала.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

На думку представника, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Враховуючи висновки, що містяться у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6- 16цс15), вважає посилання позивача на пункти «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» безпідставними тому, що не можуть розцінюватись як частина кредитного договору укладеного 26.12.2006 року між банком та відповідачем.

Щодо наданого розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26.12.2006 року зазначив, що розрахунок боргу відповідач не визнає та вважає, що його складено з урахуванням стягнення «% за прострочений кредит, % за овердрафт, штраф за прострочку, списання с карткового рахунку», яке не передбачено кредитним договором. Станом на 01.01.2014 року відповідно до наданого позивачем розрахунку утворилася заборгованість кредитора у сумі 5533,36 грн. В період з 01.01.2014 року по 31.08.2019 року позивачем безпідставно списано з різних кредитних карток ОСОБА_1 без її згоди кошти у розмірі 38169,50 грн.

Списання коштів з інших рахунків відповідача відповідно до п.5.6 Правил надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Тому позивач безпідставно стягнув з відповідача зайві 32636,14 грн. з наступного розрахунку: 38169,50 грн. - 5533,36 грн. = 32636,14 грн. Вважає, що відповідач повністю погасила борг перед позивачем, в свою чергу Банк безпідставно заволодів коштами ОСОБА_1 у розмірі 32 636,14 грн.

Крім того, просив застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 28.09.2020 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» відомості про отримання відповідачем кредитних карток за кредитним договором № б/н від 26.12.2006 року, укладеним між Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 , а також строк їх дії, в зв`язку з чим судовий розгляд відкладався.

Крім того, представник позивача ОСОБА_4 повідомила, що картка може бути видана лише при зверненні клієнта до установи банку, якщо термін її дії сплив або її було загублено, або якщо клас картки було підвищено у зв`язку з певними обставинами. Згідно з умовами договору користуватися кредитною карткою можливо тільки у випадку введення ПІН-коду, який відповідно до умов договору відомий лише клієнту.

Вернула увагу, що клієнт має право звернутися до установи банку з метою пере випущення недійсних карток. Під пере випуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, вся сума заборгованості, яка сформувалася на дату перевипуску, відображається та враховується в тому числі і на перевипущеній картці, що і стало підставою формування розрахунку заборгованості з іншої дати.

Оскільки пере випуск карти не являється укладенням нового кредитного договору, а спрямований лише на випуск платіжної картки, додаткові документи під час її отримання не заповнюються, що не суперечить чинному законодавству України.

В наступне судове засідання відповідач та її представник не з`явилися.

Представник відповідача подав клопотання про витребування кредитного договору та про обов`язкову участь позивача в судовому засіданні через необхідність його пояснень з приводу з`ясування підстав здійснення відрахувань з кредитної картки ОСОБА_1 . Вказав, що має питання до позивача, без відповіді на які, розгляд справи не може бути повний, всебічний та об`єктивний. Просив провести судове засідання, призначене на 26.10.2020 року за його відсутності, а розгляд справи відкласти, посилаючись на введення на території України карантину та знаходження м. Харкова у червоній зоні.

Суд приймає до уваги, що провадження у цивільній справі відкрито 14.01.2020 року, відповідач отримала копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів ще 16.01.2020 року, судовий розгляд неодноразово відкладався за її клопотанням, в тому числі для надання можливості скористатися правовою допомогою, що свідчить про достатність часу скористатися наданими процесуальними правами та виконання процесуальних обов`язків.

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом в передбачених цим Кодексом випадках.

Клопотання представника відповідача не відповідає вимогам, передбаченим ст.183 ЦПК України, оскільки не містить обґрунтування в межах позовних вимог та неможливості отримання доказів у відповідності до ст.ст.83,84 ЦПК України.

Враховуючи, що клопотання подано з порушенням встановлених судом строків, суд залишає їх без розгляду, що відповідає положенням ст.222 ЦПК України.

У постанові від 15.09.2020 року у справі № 469/1044/17 (14-317цс19) ВП ВС дійшла висновку, що небажання сторони реалізувати її процесуальні права не позбавляє суд обов`язку здійснити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оскільки судом заслухано пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, досліджено письмові пояснення та надані докази, в тому числі і за клопотанням представника позивача, суд вважає можливим судовий розгляд провести за відсутності сторін.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.12.2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується доданою до позовної заяви копією Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ОСОБА_1 від 26.12.2006 року.

Відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві.

Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених Договором.

Пунктом 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п.6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по карткових рахунках.

Відповідно до п.6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п.6.7 Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно п.5.6 Правил користування платіжною карткою Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

П.4.6 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п.5.7 Правил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

Згідно п.5.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором.

Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, а також інших витрат відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 31.08.2019 року має заборгованість на суму 81637,96 грн., яка складається з наступного: 3808,64 грн. заборгованість за кредитом; 73365,61 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 100 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 3863,71 штраф (процентна складова).

Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань за кредитним договором від 26.12.2006 року суду не надано.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. (ч.2 ст.640 ЦК України)

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ч.1 ст.610 ЦК України встановлює, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Аналізуючи надані докази в призмі чинних правових норм, видно, що надана позивачем копія анкети-заяви на двох сторінках від 26.12.2006 року містить необхідну інформацію для отримання кредитної картки: персональні дані, адреса проживання, тощо. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, відповідач висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки Універсальна та особистим підписом засвідчила (в), що Я згодна (єн) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді.... З анкети-заяви вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,00% на місяць, тобто 36,00% на рік.

Отже, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

До того ж, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Із наданої позивачем виписки з карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, що підтверджує отримання відповідачем кредитної картки Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором до певного часу, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором.

Даних про розірвання кредитного договору суду не надано. Після підвищення процентної ставки відповідач активно користувався карткою, в тому числі неодноразово здійснював погашення заборгованості, що підтверджує прийняття діючих умов договору та спростовує посилання відповідача про не ознайомлення з умовами кредитування.

Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами та пенею є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача нарахованих позивачем штрафних санкцій в зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина); 3863,71 грн. штраф (процентна складова), суд дійшов наступного висновку.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань, клієнт сплачує банку пеню та штраф.

Разом з тим, у відповідності до положень ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 р. у справі № 554/2743/14-ц.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 3863,71 грн.).

Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.263-265,280 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № НОМЕР_7 , МФО 305299) суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.12.2006 року в розмірі 77274,25 грн., яка складається із: 3808,64 грн. заборгованість за кредитом; 73365,61 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 100 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також судовий збір у сумі 1921 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова