Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_2

представник відповідача Іванюка В.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення коштів, яким просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 159 138,43 гривень.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 15 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 50006349 за умовами якого ОСОБА_1 отримав кошти в розмірі 81 594,07 грн зі сплатою відсотків. В забезпечення виконання зобов`язань, між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу № 50006349, а саме Volkswagen Polo НОМЕР_1 , колір синій. 31 травня 2016 року приватним нотаріусом Семеновою Г.В. було вчинено виконавчий напис № 1147 про звернення стягнення на заставне майно з метою задоволення вимог про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором ТОВ «Порше Мобіліті». 25 березня 2017 року у позивача було вилучено транспортний засіб. 08 червня 2018 року Подільський районний суд м. Києва було винесено рішення про визнання виконавчого напису № 1147 від 31 травня 2016 року таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вище викладене, позивач вважає, що у нього незаконно вилучити та реалізували на електронних торгах транспортний засіб.

12 квітня 2019 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог та пояснив наступне. 27 червня 2017 ТОВ «Порше Мобіліті» отримало кошти в сумі 135 269,58 гривень в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 50006349 від 15 жовтня 2012 року. Відповідно до заочного рішення Старобільського районного суду Луганської області від 28 грудня 2016 року встановлено розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» в розмірі 128 655,79 гривень. Таким чином, кошти отримані від реалізації заставного транспортного засобу на електронних торгах зараховані саме в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 50006349 від 15 жовтня 2012. Щодо безпідставності та необґрунтованості позовних вимог представник відповідача зазначив, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено. Витребувати з Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 53657306 щодо боржника ОСОБА_1 . Зобов`язано Подільський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надати до Дніпровського районного суду м. Києва вказані матеріалипротягом десяти днів, з моменту отримання копії ухвали суду.

03 вересня 2019 року представником ТОВ «Порше Мобіліті» було подано заяву про стягнення судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи.

24 жовтня 2019 року на виконання ухвали суду від 03 вересня 2019 року Подільським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надано матеріали ВП № 53657306.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 15.10.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір № 50006349, за умови якого позивач отримав кредит у розмірі 81 594,07 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 16.10.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу № 50006349, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Владимирським В.Ю. за номером 6011 за умовами якого в заставу відповідачу було передано транспортний засіб марки «Volkswagen Polo», номер (шасі, рами) НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_1 .

31.05.2016 року приватним нотаріусом КМНО Семеновою Г.В. було вчинено виконавчий напис № 1147 про звернення стягнення на заставне майно з метою задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті».

Постановою державного виконавця Подільського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві 27.03.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1147 виданого 31.05.2016 року.

Постановою головного державного виконавця Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області від 28.03.2017 року описано та накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Polo», номер (шасі, рами) НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_1 .

Подільським районним ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві передано вказаний транспортний засіб на реалізацію.

06.06.2017 року відбулися електронні торги з продажу вказаного транспортного засобу, що підтверджується копією протоколу № 261290.

Наполягаючи на позові представник позивача пояснила, що не дивлячись на той факт, що позивачем була подана до суду позовна заява про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та заяви про забезпечення позову, ДП «СЕТАМ» було призначено торги для реалізації арештованого майна, відбулися електронні торги, на яких було продано належний позивачу транспортний засіб за 193 888 грн., з яких 34749 грн. 57 коп. було надіслано поштовим відправленням позивачу як різницю між заявленою грошовою вимогою та вартістю реалізації рухомого майна. Даними діями відповідача позивачу було спричинено матеріальну шкоду, яку просить стягнути з відповідача на користь позивача.

З даними твердженнями позивача суд не погоджується з наступних підстав.

В судовому засіданні з пояснень представника позивача достовірно встановлено, що грошові кошти, які позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача є саме матеріальною шкодою, яка спричинена відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України).

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Судом встановлено, що 25.03.2017 року у позивача на трасі Київ-Харків м. Лубни було вилучено транспортний засіб. З копії виконавчого провадження вбачається, що 28.03.2027 року постановою державного виконавця транспортний засіб позивача було отримано та арештовано, про що достовірно було відомо позивачу. Реалізовано транспортний засіб позивача 06.06.2017 року.

З відкритих джерел, Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті», 3-я особа приватний нотаріус КМНО Семенова Ганна Володимирівни, Подільський відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві пр. визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ухвалою Подільського районного суду м. Києва відкрито 06.06.2017 року, тобто в день проведення електронних торгів. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2017 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що жодного повідомлення про звернення до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню від позивача та його представника не надходило.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08.06.2018 року визнано виконавчий напис, вчинений 31 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 1197 про стягнення з заставодавця ОСОБА_1 на користь заставодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» предмету застави - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель - POLO, тип транспортного засобу - легковий (сєдан), номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2 , рік випуску - 2012, колір - синій, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , за яким заставодавець видав кредит в сумі 81 594,07 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що посилання представника позивача на рішення суду, яким визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, як на неправомірність дій відповідача є неналежним, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження, вчинення виконавчих дій з реалізації транспортного засобу позивача. Виконавчий напис нотаріуса, який знаходився на виконанні був чинним. З моменту вилучення транспортного засобу у позивача - 25.03.2017 року, і до моменту проведення електронних торгів з реалізації транспортного засобу позивача - 06.06.2017 року, позивач не вчинив жодної дії щодо повідомлення виконавця про оскарження виконавчого напису нотаріуса та не вчинив жодної дії направленої на захист власних інтересів. Крім цього, з копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, що лише 18.07.2017 року позивач звернувся до Начальника Подільського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві з заявою, в якій він просить грошові кошти перерахувати грошовим поштовим переказом за адресою: АДРЕСА_1 поштове відділення зв`язку № 99.

З огляду на викладене, пред`являючи вимогу до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди позивачем не доведено: по-перше, в чому полягає неправомірність поведінки позивача, по-друге, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою позивача та шкодою, по-третє, в чому полягає вина позивача.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України)

Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про стягнення коштів є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позову з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу.

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про стягнення коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 15000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 29.10.2020 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», , адреса місцезнаходження: місто Київ, проспект Павла Тичини, 1-в.

Суддя Н.О.Яровенко