Справа № 296/3111/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"29" вересня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Туровської К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третіх осіб: ОСОБА_3 , Служби у справах дітей Житомирської міської ради про визначення місця проживання дитини та призначення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справі за вказаним позовом, в якому ОСОБА_1 просить визначити місце проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 2 218,00 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона з відповідачем з 02 лютого 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, під час проживання в якому у них народились діти: дочка ОСОБА_3 , син ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_6 . Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира №296/1270/18 2/296/897/19 від 01 лютого 2019 року, що набрало законної сили, шлюб між ними було розірвано і визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю - ОСОБА_1 .

За 2019-2020 роки відповідач їздив за межі України на тривалий час, а неповнолітня дочка ОСОБА_3 залишалась на її утриманні. На теперішній час, дитина продовжує проживати з нею, а ОСОБА_2 так і не бере участі у вихованні та утриманні дочки, яка потребує постійного догляду і матеріальних витрат тощо.

Ухвалою судді від 08 травня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

29 вересня 2020 року позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги вона підтримує повністю, просить їх задовольнити і вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.38).

29 вересня 2020 року представник Служби у справах дітей Житомирської міської ради також надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де при ухваленні рішення в частині визначення місця проживання неповнолітньої дитини покладається на розсуд суду (а.с.32-33).

З огляду на викладенене та відповідно до ст.280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 02 лютого 2002 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час проживання в якому у них народились діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира №296/1270/18 2/296/897/19 від 01 лютого 2019 року, що набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано і визначене місце проживання дочки ОСОБА_3 з батьком, а сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 з матір`ю.

Відповідно до ч.1 і 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Після розірвання шлюбу, відповідач ухиляється від виконання своєї батьківських обов`язків по відношенню до дочки ОСОБА_3 , яка проживає з матір`ю, матеріально не утримує дитину і не піклується про її здоров`я.

Частиною 3 ст.160 СК України визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як вбачається зі змісту заяви сімнадцятирічної ОСОБА_3 від 29 вересня 2020 року, неповнолітня дитина визначила своє місце проживання з матір`ю, оскільки позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити (а.с.37).

З огляду на викладене та враховуючи інтереси неповнолітньої ОСОБА_3 , суд залишає її на подальше проживання з матір`ю, що, відповідно до ч.2 ст.141 СК України, не впливає на обсяг прав батьків і не звільняє їх від обов`язків щодо неї.

Крім того, згідно ст.ст.180, 181 СК України, суд також вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів для утримання неповнолітньої дочки, оскільки батьки рівною мірою зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.1 ст.184 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов`язання обох батьків утримувати дитину, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги, і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров`я або за іншими підставами не спроможний її надавати своїй неповнолітній дочці.

Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

Суд відповідно до ст.141 ЦПК України також стягує з відповідача в дохід держави і на користь позивача судовий збір, що визначений Законом України «Про судовий збір» за звернення до суду із позовом, який має одночасно майновий і немайновий характер.

Керуючись ст.141, 180-184, 191 СК України, ст.ст.3, 4, 5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-283, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 218 (дві тисячі двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 22 квітня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судовий збір.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Житомирському апеляційному суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. П. Сингаївський