Справа № 214/6370/20
2/214/2858/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., дослідивши матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення поштової кореспонденції 09 вересня 2020 року (до суду надійшла 09 вересня 2020 року), в якій просить суд: визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на нежитлову будівлю торгівельного павільйону загальною площею 225,0 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .

За результатами автоматизованого розподілу відповідно до протоколу 09 вересня 2020 року матеріали позову передано в провадження судді Євтушенку О.І.

02 листопада 2020 року, на адресу суду в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України надійшла відповіді з адресно-довідкового органу про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Однак, ознайомившись з позовною заявою та долученими до неї матеріалами, суд приходить до висновку про необхідність залишення її без руху, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме:

- позивачем зазначено ціну позову майнового характеру відповідно до п.3 ч.1 ст.175 ЦПК України, однак без врахування вимог п.2 ст.176 ЦПК України, згідно з якою ціна такого позову визначається дійсною вартістю спірного нерухомого майна нежитлової будівлі торгівельного павільйону загальною площею 225,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , а саме станом на момент звернення до суду за оцінкою, проведеною сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності, що унеможливлює визначення розміру судового збору, який підлягає сплаті, та дійсної ціни позову.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на дату звернення до суду), але не менше 840 грн. 80 коп. Отже, позивачу необхідно надати суду підтвердження сплати судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 1% ціни позову (вартості об`єкта нерухомості), але не менше 840 грн. 80 коп.

-позивач пред`являє позовну заяву до суду, визначаючи свій статус як «Фізична особа-підприємець», однак не долучає до позову доказів, які б підтверджували дійсність реєстрації її як суб`єкта господарювання, що здійснює підприємницьку діяльністю (свідоцтва ФОП, відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань);

-позивач пред`являє позовну заяву до суду, визначаючи свій статус як «Фізична особа-підприємець», в той час як в прохальній частині позову вимогу заявляє про визнання за нею права власності на нежитлову будівлю як за фізичною особою, що визначає наявність неузгоджень та підлягає уточненню;

-зі змісту позову не можливо встановити, чи здійснювалось нотаріальне посвідчення та державна реєстрація попереднього договору оренди нерухомого майна від 20 травня 2020 року в порядку, встановленому законом;

-в обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилається на сплату нею відповідачеві гарантійної суми 15 000 грн. в момент підписання попереднього договору оренди на виконання вимог п.6 договору, однак не долучає доказів здійснення передньої оплати шляхом готівкового чи безготівкового розрахунку, що має істотне значення;

-зі змісту позову слідує, що причиною звернення позивача до суду став захист її прав як власника об`єкта нерухомого майна у зв`язку з неможливістю вільної реалізації всіх прав на нього з огляду на те, що орендодавець ОСОБА_2 ухиляється від виконання умов попередньої угоди, що ставить під сумнів легітимність договору загалом, дійсність якого позивач має намір довести в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності. Разом з тим, зі змісту позову не можливо встановити, чи оспорювався цей правочин, чи визнавався він недійсним / нікчемним в судовому порядку, що має істотне значення в контексті обраного позивачем способу захисту.

Одночасно суд звертає увагу позивача, що відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених в постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 та в постанові від 24 червня 2015 року № 6-318цс15, ураховуючи, що відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст.392 ЦК України.

-до позовної заяви не долучено жодних доказів (правовстановлюючих документів, інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно тощо), які б підтверджували наявність на спірний об`єкт нерухомості зареєстрованих речових прав (оренди, користування, власності, сервітуту тощо) за ФОП ОСОБА_1 чи ОСОБА_1 як фізичною особою в порядку, регламентованому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», введення об`єкта в експлуатацію, що визначали б її правомочність на укладення попереднього договору оренди з ОСОБА_2 стосовно цього майна;

-до позовної заяви не долучено діючих документів, що посвідчують речове право на земельну ділянку під спірним об`єктом за ФОП ОСОБА_1 чи ОСОБА_1 . При цьому, діяла договору особистого сервітуту №12016025 від 23 березня 2016 року станом на момент укладення попереднього договору оренди від 20 травня 2020 року, долученого до позову, сплинула, відомості про його пролонгацію відсутні, як і відсутнє рішення Криворізької міської ради №154 від 24 грудня 2015 року як невід`ємна частина договору;

-до позовної заяви не долучено документів, що відповідно до законодавства надавали ФОП ОСОБА_1 чи ОСОБА_1 право на виконання будівельних робіт тобто проектно-дозвільної документації на нежитлову будівлю торгівельного павільйону загальною площею 225,0 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , відсутність яких унеможливлює визначення статусу цього об`єкта як самочинного будівництва чи новоствореного об`єкта, зареєстрованого відповідно до закону;

-до позову не долучено доказів направлення відповідачеві претензії, зміст якої повністю суперечить змістові пред`явлених позивачем вимог та обраному нею способові захисту;

- позивачем не наведений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України), у зв`язку із чим суд звертає увагу позивача, що за положеннями ст.ст.133, 134 ЦПК України, судові витрати складаються не тільки з судового збору, а й з витрат, пов`язаних з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Крім того, суд акцентує увагу позивача на доцільності уточнення кола учасників по справі шляхом залучення Криворізької міської ради, яка є розпорядником земельної ділянки, що раніше надавалась на правах сервітуту позивачеві, на якій розміщений спірний об`єкт нерухомості, до участі у справі, оскільки ухвалення рішення по справі може вплинути на права та інтереси вказаної юридичної особи.

Щодо доданих до позовної заяви доказів, то суд зауважує, що вони не засвідчені у порядку, встановленому ч.5 ст.95 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Аналогічний порядок засвідчення копій документів встановлений й п.п.5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55). За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Окремо суд звертає увагу позивача, що засвідченню підлягають тільки ті докази, оригінали яких знаходяться у позивача. Про наявність оригіналів у іншої особи позивач повинна зазначити у порядку, встановленому ч.5 ст.95 ЦПК України.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, то згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення виявлених недоліків в 10 днів, перебіг якого обчислювати з дня вручення копії даної ухвали.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175, 177 ЦПК України, сплатить судовий збір, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 259-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно залишити без руху, та надати позивачеві строк для усунення недоліків та приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, тривалістю в 10 днів, перебіг якого обчислювати з дня вручення йому копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернена позивачеві разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя О.І. Євтушенко