РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3004/20

провадження у справі № 2/0285/963/20

27 жовтня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі : головуючої судді Михайловської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової З.С.,

сторони у справі : позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання,

встановив:

10.08.2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати на її користь щомісячно з відповідача ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2500 грн. до закінчення ним навчання та на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2500 грн. до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня подачі даного позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що під час шлюбу з відповідачем у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на її утриманні та проживають з нею. Вказує, що не взмозі самостійно належно забезпечувати потреби дітей та на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі. Посилається на те, що повнолітній син навчається в Новоград-Волинському промислово-економічному технікумі, що також потребує чималих матеріальних витрат. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча є здоровим та працездатним та може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 2500 грн. на кожну дитину. Так, він офіційно не працює, однак має достатній неофіційний заробіток , оскільки періодично їздить до Польщі на роботу, інших утриманців немає. Оскільки добровільної згоди з приводу надання матеріального утримання на дітей між ними не досягнуто, змушена звернутися до суду з даним позовом.

11.08.2020 року ухвалою суду було прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи по суті вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.09.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позовну заяву визнав частково і не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сумі 1200 грн. щомісячно, в позовних вимогах щодо стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання, просив відмовити. В обгрунтування відзиву вказав, що не працює, не тримає підсобного господарства та немає доходів, тому не має можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина, що продовжує навчання. Разом з тим має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в сумі 1200 грн.

05.10.2020 року позивач надала відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позовні вимоги повністю.

Позивач у судовому засідання повністю підтримала заявлені позовні вимоги, які просила задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з підстав, заявлених у відзиві на позов, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей по 1500 грн. на кожного щомісячно.

Доповівши позовні вимоги, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Як встановлено, батьками дітей : повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони у справі /а.с.8,9/.

Згідно довідки КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськжитлосервіс» від 06.08.2020 року № 2332 діти проживають та зареєстровані з позивачем та перебувають на її утриманні /а.с.7/.

Позивач офіційно працює та її дохід за період з 01.01.2020 року по 30.09.2020 року склав 45184,96 грн. (без відрахування утримань на податки).

Як вбачається з довідки Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму від 06.08.2020 року за № 587 повнолітній ОСОБА_3 навчається на денному відділенні технікуму на бюджетній основі з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року /а.с.6/.

Отже, позивач посилається у позові на те, що діти потребують належного та достатнього матеріального утримання в рівних частинах як від матері так і від батька, однак утримується лише матір`ю, оскільки батько дитини самоусунувся від надання матеріальної допомоги своїм дітям. В судовому засіданні встановлено, що повнолітній син стипендії не отримує та інших доходів немає.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення закріплене в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов"язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Отже будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги дітям судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, та встановлено в судовому засіданні, відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, зокрема, є здоровим, працездатним, має у користуванні земельну ділянку в розмірі 0,50 га. Також, відповідач не заперечив того факту, що раніше їздив на заробітки за кордон, від чого отримував нерегулярні доходи. Крім цього відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково в сумі 1500 грн. на кожну дитину.

Тому суд, враховуючи, також, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 грн. щомісячно, що буде відповідати як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів.

Крім цього, задовольняючи позов частково в сумі 1800 грн., суд керується тим, що позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12,81,89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти саме в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожного.

Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред`явлення) позовної заяви.

У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць.

Судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 352, 354, 355, п.п.15.5 п. 5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 ( одна тисяча вісімсот) грн., щомісячно, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду - з 10.08.2020 року.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн., щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду - з 10.08.2020 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 ( вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В решті позовних вимог- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Найменування сторін:

- позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ) ;

- відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_1 ).

Дата складення повного судового рішення 30.10.2020 року.

Суддя А.В.Михайловська