Справа № 274/4238/20 Провадження № 2/0274/1511/20
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
03.11.20 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Білань О.В.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 ,
доРайгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, представником якої є Кудлай Г.М.,
провизначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
У липні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить визначити йому додатковий строк два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що йому нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з неприйняттям спадщини у встановлений законодавством України строк, цей строк він пропустив з поважних причин, оскільки не мав відомостей про місцезнаходження, місце та час смерт ОСОБА_3 , не мав свідоцтва про його смерть.
Райгородоцька сільська рада Бердичівського району Житомирської області позов визнала.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Санкт-Петербурзі Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.03.2005 р. (а. с. 6).
Відповідно до заповіту від 09.10.2000 р. ОСОБА_3 все своє майно заповів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а. с. 5).
Таким чином, зважаючи на зміст статей 1216 1218, 1222 та 1223 Цивільного кодексу України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 є спадкоємцями ОСОБА_3 за заповітом.
Постановою від 10.06.2020 р. № 703/02-31 державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з неприйняттям спадщини у встановлений законодавством України строк (а. с. 13).
Відповідно до частин першої та другої статті 1269 Цивільного кодексу України у редакції, чинній на час відкриття спадщини ОСОБА_3 , спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частинами першою та другою статті 1220 Цивільного кодексу України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Таким чином ОСОБА_1 як такий, що на час відкриття спадщини постійно з ОСОБА_3 не проживав, для прийняття спадщини повинен був подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), проте не зробив цього, що випливає зі змісту його позовної заяви, копії його паспорта, свідоцтва про смерть від 28.03.2005 р. ОСОБА_8 та постанови від 10.06.2020 р. № 703/02-31 державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 3, 6, 13).
Частинами першою та другою статті 1272 Цивільного кодексу України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Між тим, ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, позбавлений можливості за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, у зв`язку з відсутністю таких спадкоємців, оскільки:
згідно з інформацією Нотаріальної палати Ленінградської області від 12.09.2019 р. № 1347 спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась (а. с. 25);
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.04.2015 р. (а. с. 9);
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.06.2018 р. (а. с. 10);
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується роздруківкою фотознімка його могили (а. с. 11);
ОСОБА_7 спадщину після смерті ОСОБА_3 не приймав, хоча йому про неї відомо, що підтверджується його нотаріально посвідченою заявою від 05.03.2020 р. (а. с. 8).
Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
З пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суд України від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" випливає, що при вирішенні питання про продовження строку для прийняття спадщини суд має дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 пропустив строк, встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що не мав відомостей про місцезнаходження, місце та час смерті ОСОБА_3 , не мав свідоцтва про його смерть.
Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В порушення зазначеної норми Цивільного процесуального кодексу України ОСОБА_1 не довів, що не мав відомостей про місцезнаходження, місце та час смерті ОСОБА_3 , не мав свідоцтва про його смерть (будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини ним не подано), тобто що пропустив строк, встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини, з поважних причин.
Разом з тим, оскільки, як зазначалось вище, інші спадкоємці ОСОБА_3 , які прийняли спадщину, відсутні, а Райгородоцька сільська рада Бердичівського району Житомирської області позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд вважає, що визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , відповідатиме таким загальним засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 206, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут