САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/2069/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна та ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,

за участю: представника позивача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_6 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є колишньою співмешканкою її сина ОСОБА_3 . За станом на листопад 2014 року вона проживала в квартирі АДРЕСА_1 , Ѕ частина якої належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2004 року. 27.11.2014 року вона тяжко захворіла. В той день у неї сталось гостре порушення кровообігу по геморагічному типу з внутрішньо мозковим крововиливом, в результаті чого вона була госпіталізована до КЗ «Обласна клінічна лікарня ім. Мечнікова». 04.12.2014 року вона була прооперована, їй були видалені внутрішньо мозкові гематоми лобної та скроневої частин. На стаціонарному лікуванні вона знаходилась до 18.12.2014 року. Її стан був тяжкий, вона була прикута до ліжка. Права сторона тіла була паралізована, вона не могла говорити та потребувала постійного догляду. До 2015 року за нею доглядали її син ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_7 . В лютому 2015 року її син ОСОБА_3 був засуджений до 3-х років позбавлення волі, тому вона залишилася з відповідачем, від якої повністю залежала. В 2015 році відповідач привезла її до нотаріуса, та за допомогою відповідачки вона ставила підпис, але що підписує, не знала, гадала, що це договір довічного утримання. Скориставшись безпомічністю та залежністю відповідач продала дачу, що належала позивачу, а грошові кошти присвоїла собі. Особисті документи та документи на квартиру буди у відповідача. Вона їх не повертала бо вважала, що вони позивачу не потрібні В 2017 році позивач почала самостійно виходити на вулицю, Стосунки з відповідачем погіршувалися. Влітку 2018 року відповідач вийшла заміж та змінила прізвище на ОСОБА_8 . В листопаді вона залишила позивача і її місце проживання їй не відомо. Надалі позивач дізналась, що 05.11.2015 року було укладено договір дарування, відповідно до якого Ѕ частку своєї квартири, вона подарувала ОСОБА_7 , однак позивач мала намір укласти договір довічного утримання. Просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір дарування від 05.11.2015 року, відповідно до якого вона подарувала ОСОБА_7 Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , зі скасуванням реєстрації права власності.

19.04.2019 ухвалою суду провадження по справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження на 22 травня 2019 року на 10.00 год. (а.с.15).

03.10.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав їх надуманості та таких, що заявлені з пропуском строку позовної давності.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки довідка про хворобу видана більш ніж за півроку до укладення договору дарування, крім того позивачем пропущено строк позовної давності із звернення за захистом своїх прав.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що його мати була в безпорадному стані, ОСОБА_8 за нею наглядала, йому відомо, що вона забрала всі документи, продала дачу, гроші не повернула.

Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачу відповідно до свідоцтва про спадщину за законом належала Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 . Інша Ѕ частка вищезазначеної квартири належала ОСОБА_3 (а.с. 5)

05.11.2015 року відповідно до договору дарування ОСОБА_1 подарувала Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 (а.с.6).

Відповідно до виписки з медичної картки ОСОБА_1 з 27.11.2014 року по 18.12.2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова» з приводу гострого порушення мозкового кровообігу по геморрагічному типу. Внутрішньомозковий крововилив в лівій долі. Стан після операції. Видалення внутрішньомозкової гематоми лобної та скроневих часток (а.с.7).

Позивач посилається на ті обставини, що в результаті хвороби не розуміла змісту укладення договору.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона в 2016 році познайомилась з ОСОБА_8 та приходила до неї в гості, з її слів їй відомо, що вона проживала з ОСОБА_3 , однак він був засуджений і тепер вона проживає з літньою жінкою прикутою до ліжка. Також вона розповідала, що обдурила жінку і продасть квартиру. Бачила, як прийшов нотаріус, ОСОБА_10 ручку не тримала оскільки була паралізована на праву частину тіла, нотаріус відвернувся і ОСОБА_8 взяла ручку і підписала договір. Також ОСОБА_8 продала дачу. Туровій робили операцію на голові, вона три роки була лежачою. Зараз син доглядає за Туровою, на сьогодні її стан набагато кращий.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він знайомий з позивачем, йому відомо, що вона впала на мосту, потім перебувала на стаціонарному лікуванні, була лежача в підгузках. Потім його перестали до неї пускати, а надалі ОСОБА_10 перестала брати трубку. Він часто ходив у квартиру. ОСОБА_8 просила інколи посидіти в квартирі, оскільки та погано орієнтувалась в просторі. Про те, що було укладено договір дарування він дізнався коли ОСОБА_12 повернувся з місць позбавлення волі. Станом на листопад 2015 року ОСОБА_10 не могла прочитати та розуміти зміст договору.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд виходить з насутпного.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, що вчинила правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму ВС «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Виходячи зі змісту ст.ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Договір, що встановлює обов`язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Судом встановлено, що позивач за власним волевиявленням не підписувала договір дарування, оскільки за своїм станом здоров`я не могла цілком усвідомлювати своїх дій.

Таким чином, при укладенні договору дарування судом встановлено наявність підстав, за якими правочин може бути визнано недійсним, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України.

Щодо застосування строку позовної давності при зверненні до суду за захистом своїх прав.

Як роз`яснено в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Позивач та її представник пов`язують момент обізнаності про порушення майнового права позивача з 2018 року, коли її стан здоров`я значно покращився та відповідач перестала її доглядати.

Представником відповідача та відповідачем належних та допустимих доказів на спростування вищезазначених обставин надано не було, тобто саме з цього часу у відповідача могло виникнути питання про визнання договору недійсним.

Таким чином суд приходить до висновку, що строк на звернення до суду з вимогою про визнання договору недійсним не пропущено, в судовому засіданні було надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а тому вони є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 229, 717 ЦК України, ст.ст. 6-13, 33-34, 76-81, 83, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 ), треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна (м. Дніпро, вул. В`ячеслава Липинського, 12) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання договору дарування недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 від 05 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко Валентиною Володимирівною.

Скасувати реєстрацію права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 листопада 2020 року.

Суддя О.П.Румянцев