печерський районний суд міста києва
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2020 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г.,

при секретарі Ємець Д.О.

за участю:

представника позивача - адвоката Янівської Г.Я.

представників відповідача - адвокатів Осовітньої Л.В., Павленка М.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотань представника позивача - адвоката Янівської Г.Я. про забезпечення позову та про витребування доказів у цивільній справі № 757/10002/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Лано Солюшенз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» про припинення порушення прав інтелектуальної власності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 до Печерського районного суду м. Києва, яка була передана судді Ільєвій Т.Г. 03.03.2020, для вирішення питання про відкриття провадження.

04.03.2020 ухвалою суду було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

31 липня 2020 року Печерським районним судом м. Києва одержано заяву позивача про забезпечення позову.

Так, в обґрунтування зазначеної заяви позивач зазначає, що продовження діяльності ЗАТ «Лано Солюшенз» із надання послуг зі створення та розміщення новин на новинному ресурсі «ІНФОРМАЦІЯ_11» (доступ до сайту здійснюється із доменів ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2) створює для позивача значні репутаційні втрати, оскільки користувачі помилково асоціюють власника цього ресурсу з Громадською організацією «Інформаційне агентство «ІНФОРМАЦІЯ_11», учасником якого є позивач. Зазначає, що ЗАТ «Лано Солюшенз» здійснює таку діяльність маючи свідоцтва на знаки у класах, що не дають відповідачу прав на таку. Також позивач посилається на те, що відповідачі продовжують перешкоджати йому, як власнику свідоцтв на знаки для товарів і послуг з ключовими словами «ІНФОРМАЦІЯ_7», « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у реєстрації доменних імен із зазначеними ключовими словами.

Позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» вчинити дії, а саме: тимчасово призупинити делегування та підтримку доменних імен ІНФОРМАЦІЯ_2 , censornet.ua, ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити у реєстрі доменних імен статус « ІНФОРМАЦІЯ_3 » для доменних імен ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, про що внести відповідний запис до бази даних до набрання законної сили рішенням у справі «757/10002/20-ц;

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест», ЗАТ «Лано Солюшенз» та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії з переделегування (передання) доменних імен ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання законної сили рішенням у справі №757/10002/20-ц на користь будь-яких осіб, крім позивача, а також вчиняти будь-які інші дії щодо внесення змін до записів до бази даних (крім запису про статус домену « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») стосовно доменних імен ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, в тому числі здійснювати трансфер (змінювати реєстратора) вказаних доменних імен, до набрання законної сили рішенням у справі №757/10002/20-ц;

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест», ЗАТ «Лано Солюшенз» та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії, пов`язані із здійсненням перенаправлення (редиректу) при зверненні до доменних імен ІНФОРМАЦІЯ_2 , censornet.ua, ІНФОРМАЦІЯ_2.;

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест», ЗАТ «Лано Солюшенз» та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії з переделегування (передання) доменних імен будь-яких інших доменів, які повністю чи частково складаються із слів «ІНФОРМАЦІЯ_2», « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 » до набрання законної сили рішенням у справі №757/10002/20-ц на користь будь-яких осіб, крім позивача, а також вчиняти будь-які інші дії щодо внечення змін або записів до бази даних (крім запису про статус домену « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») стосовно зазначених доменних імен, в тому числі здійснювати трансфер (змінювати реєстратора) вказаних доменних імен, до набрання законної сили рішенням у справі №757/10002/20-ц;

Представник позивача у судовому засіданні дане клопотання підтримала та просила його задовольнити.

У судовому засіданні представники відповідача Закритого акціонерного товариства «Лано Солюшенз» заперечували проти заяви про забезпечення позову, вимоги якої порушуватимуть його права, як власника доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_2 , за допомогою якого здійснюється доступ до сайту «ІНФОРМАЦІЯ_11». Також зазначили про наявність у відповідача прав на знаки для товарів та послуг, що належать ЗАТ «Лано Солюшенз»: «ІНФОРМАЦІЯ_8» за свідоцтвом № НОМЕР_1 , «ІНФОРМАЦІЯ_7» за свідоцтвом № НОМЕР_2 , «ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом № НОМЕР_3 , «ІНФОРМАЦІЯ_11» за свідоцтвом № НОМЕР_4 , «ІНФОРМАЦІЯ_9» за свідоцтвом № НОМЕР_5 , «ІНФОРМАЦІЯ_10» за свідоцтвом № НОМЕР_6 , «ІНФОРМАЦІЯ_10» за свідоцтвом № НОМЕР_7 , « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за свідоцтвом № НОМЕР_8 , а також про права на знак «ІНФОРМАЦІЯ_11», який визнаний добре відомим в Україні для послуг 35 класу МКТП: «рекламування через комп`ютерну мережу в режимі онлайн» та послуг 38 класу МКТП: «послуги інформаційних агентств» станом на 01 січня 2019 року.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:1) найменування суду, до якого подається заява;2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК Українизабезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи зазначене, дослідивши матеріали заяви, суд вбачає, що зі змісту заяви про забезпечення позову, реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачами можливого рішення суду про задоволення позову є не обґрунтованим також не наведено обґрунтування про співмірність заявлених вимог способу забезпечення позову.

Доводи позивача в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на припущеннях щодо репутаційних втрат позивача, протиправності діяльності відповідача та перешкод у реєстрації доменних імен, у заяві про забезпечення позову відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Суд звертає увагу на суб`єктний склад учасників у справі, серед яких відсутня Громадська організація «Інформаційне агентство «ІНФОРМАЦІЯ_11», тому посилання позивача на помилковість асоціації користувачами мережі ЗАТ «Лано Солюшенз» як власника ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_11» з ГО «ІА «ІНФОРМАЦІЯ_11» не може бути обґрунтуванням застосування запобіжних заходів у цій справі. Враховуючи предмет позовних вимог, обґрунтування необхідності вжиття запобіжних заходів загрозою репутаційних втрат позивача не входить до предмету дослідження у справі, тому не є підставою для забезпечення позову у цій справі.

Позивачем також не доведено вчинення відповідачами дій, що перешкоджають йому у реєстрації доменних імен за ключовими словами « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а наведені у заяві твердження містять лише припущення, що виключає застосування заходів забезпечення позову у справі.

Також, з врахуванням зазначених обставин, на думку суду, забезпечення даного позову може потягнути негативні правові наслідки для відповідача, які можуть обмежити їх право власності в розумінні ст. 317 ЦК України.

У відповідності ст. 321 УЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, як саме незастосування забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, та не вказано правових підстав для забезпечення зазначеної заяви та позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача, та відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, оскільки на думку позивача заявлені вимоги є повністю співмірними, однак, позивачем не вказано оціночну вартість майна, на яке останній просить накласти арешт, що позбавляє суд, встановити реальну співмірність вимог, для забезпечення позову.

Таким чином, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Окрім цього, представником позивача було подано клопотання про витребування доказів у справі, в обґрунтування якого зазначено, що основним аргументом, відповідача - ЗАТ «Лано Солюшенз» є давність використання знаку «ІНФОРМАЦІЯ_11» (так зване «право попереднього користувача») для діяльності сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В той же час, у відповіді на відзив позивач поставив під сумнів можливість переходу до відповідача 1 права попереднього користувача, оскільки попередніми власниками доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_2.ua були дві фізичні особи- ОСОБА_2 (що підтвердив сам Відповідач) та ОСОБА_3 (що могло підтердити ТОВ «Інтернет Інвест»).

З метою підтвердження цієї інформації, представником позивача 16.07.2020 відправлено адвокатський запит до ТОВ «Інтернет Інвест», котре володіє зазначеною інформацією як реєстратор доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_2.ua. У адвокатському запиті було запитано інформацію про те, хто володів правами на доменне ім`я ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 03.04.2007 року по 29.01.2015 року та здійснював оплату за делегування зазначеного домену, однак із відповіді вбачається, що товариство відмовилось надавати інформацію на адвокатський запит та повідомило, що така інформація буде надана на вимогу суду.

З врахуванням зазначеного, представник позивача просить суд, витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» інформацію про те, хто володів правами на доменне ім`я ІНФОРМАЦІЯ_2.uaв період з 03.04.2007 по 29.01.2015 року та здійснював оплату за делегування зазначеного домену.

Так, в судовому засіданні представник позивача клопотання підтримав, а представники відповідача заперечували щодо його задоволення, оскільки дана інформація міститься у зустрічній позовній заяві, а саме в її додатках.

З врахуванням зазначених обставин, суд прийшов до наступного висновку.

Приписами статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Наряду з вказаним законодавцем визначено певні вимоги до вказаного роду клопотань, а саме ч. 2 ст. 84 ЦПК України передбачено, що у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

З врахуванням тих, обставин, що інформацію,яку витребовує представник позивача, вже було надано представником відповідача, потреба у витребувані запитуваної інформаціє немає.

Таким чином, клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд роз`яснює, що в разі необхідності у витребуванні додаткових доказів, сторони не позбавлені права заявити повторне обґрунтоване клопотання.

Керуючись ст. ст. 83, 84, 151, 153, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Янівської Г.Я. про забезпечення позову у цивільній справі № 757/10002/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Лано Солюшенз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» про припинення порушення прав інтелектуальної власності та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

В задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Янівської Г.Я. про витребування доказів у цивільній справі № 757/10002/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Лано Солюшенз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» про припинення порушення прав інтелектуальної власності та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала суду в частині відмови в задоволенні клопотання про забезпечення позову може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний тексту ухвали буде виготовлений 19.10.2020.

Суддя Т.Г. Ільєва