ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року

м. Харків

Справа № 643/3549/19

Провадження № 22-ц/818/4015/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє інтересах ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2020 року, постановлену суддею Довготько Т.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом після утчнення якого просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частку автомобіля Volkswagen Polo Sedan, 2013 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 130 578,70грн., судовий збір у розмірі 1305,80грн., витрати за проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 2372,20грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.02.2013р. в період перебування з відповідачкою у шлюбі і проживання разом однією родиною, ними за спільні кошти був придбаний автомобіль Volkswagen Polo Sedan, 2013 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 . Автомобіль був зареєстрований на ОСОБА_4 . Зазначений автомобіль був придбаний сторонами за кредитним договором №50007631 від 18.02.2013р. укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті» терміном на 5 років, тобто до 13.02.2018р. Вартість автомобіля на момент укладення договору складала 157020,60грн., що по курсу НБУ на момент придбання складало 19 651 доларів. Всі витрати по оплаті автомобіля та періодичних платежів за кредитним договором сторони несли разом за взаємною згодою. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 відповідачка уклала інший шлюб і змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 . Після розірвання шлюбу відповідач самостійно, без його згоди, як співвласника даного майна, забрала автомобіль в особисте користування, позбавивши його прав на нього. В 2016р. після розірвання шлюбу, спірний автомобіль був знятий з реєстрації та відчужений відповідачкою. Відповідачка не отримала на це його згоди, як співвласника та не виплатила йому грошової компенсації за частку у спільному майні. Вивчивши пропозиції на ринку продажу аналогічних автомобілів, він визначив, що вартість спірного майна - 243 000,00грн., що по курсу НБУ на час розгляду справи у суді становить 9000 доларів США. На момент звернення із позовом, автомобіль відчужений відповідачем на користь третьої особи, а тому позивач просив стягнути з відповідача 1/2 частину вартості спірного автомобіля у розмірі 130 578,70грн., оскільки поділу підлягає майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, або ж кошти, які були отримані в результаті відчуження майна без згоди іншого співвласника.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2020 рокупозовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти, отримані внаслідок реалізації автомобіля в розмірі - 4024 грн. 43 коп.

В решті заявлених позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі - 39грн.18коп., витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі - 70грн.65коп., а всього: 109грн.83коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне та необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скарга містить посилання на те, що оскільки спірний автомобіль було придбано під час шлюбу а його відчуження відбулось без його згоди, ОСОБА_2 має право на компенсації Ѕ частини його вартості з огляду на СК України.

Також посилався на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09 січня 2019 року, що ОСОБА_2 вправі вимагати стягнення з відповідачки Ѕ частину вартості спірного автомобіля, а не стягнення грошової компенсації виплаченого кредиту, оскільки поділу підлягає майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, або ж кошти, які були отримані в результаті відчуження майна без згоди іншого співлвсника, а не кошти, за які подружжям було набуте спільне майно у період шлюбу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль придбаний внаслідок укладення кредитного договорув період шлюбу. Кредитний договір породжує виникнення зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення цих коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.Враховуючи той факт, що автомобіль реалізований без згоди іншого із подружжя і не перебуває вже у спільній власності сторін, судом стягнута компенсація за автомобіль на користь позивача з урахуванням спільних зобов`язань по сплаті кредитних коштів.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до змісту ст. 60 Сімейного Кодексу України діє презумпція спільної власності майна, набутого подружжям за час шлюбу. Таке майно належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, праву на спільну сумісну власність грошових коштів, отриманих внаслідок реалізації автомобіля, кореспондується боргове зобов`язання - повернення кредитних коштів, отриманих на придбання спірного транспортного засобу.

Так, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Судом встановлено, що сторони з 05.06.2014 року, перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 24.09.2014року було розірвано (т. 1 а.с.4,5).

Сторони не заперечували, що 25.02.2013року у шлюбі вони придбали автомобіль Volkswagen Polo Sedan, 2013 року випуску за договором купівлі-продажу від 14.02.2013року.

Для придбання автомобіля ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №50007631 з ТОВ «Порше Мобіліті».

Постановою Верховного суду від 09.01.2019року, заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 18.02.2016року та рішення апеляційного суду Харківської області від 18.10.2016 року в частині позовних вимог про стягнення грошових коштів за автомобіль у розмірі 61107,92гр. скасовано. Відмовлено у задоволенні позову про стягнення грошових коштів за автомобіль у розмірі 61107,92гр. /а.с.165-171/. Судами було встановлено, що при придбані спірного автомобіля був сплачений первісний внесок у розмірі 6751,50 доларів США, що на той час становило 54953,14 грн., та за період з 18.02.2013року по 24.09.2014року, тобто до розірвання шлюбу, кредит не був погашений у повному обсязі, сума сплаченої заборгованості становить 67262грн.71 коп. Тобто сума витрачених подружжям спільних коштів за автомобіль складає 122215,85грн.

Відповідно до копій квитанцій за період з жовтня 2014 року, тобто з часу розірвання шлюбу до квітня 2015 року ОСОБА_3 сплатила кредит та проценти за користування кредитом на загальну суму 253108,56грн.( т. 1 а.с.46-120).

Як вбачається з довідки ТОВ «Порше Мобіліті» від 01.04.2015року, ОСОБА_4 не має заборгованості перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50007631 від 18.02.2013року. Всі умови договору дотримані, сума кредиту та нараховані відсотки сплачені в повному обсязі (т. 1 а.с.45).

Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру МВС в Харківській обалсті від 13.08.2019року, транспортний засіб Volkswagen Polo Sedan, 2013 року випуску, 26.02.2013року зареєстрований на ім`я відповідачки 01.04.2015року вищевказаний автомобіль знято з обліку для реалізації, на підставі заяви ОСОБА_4 08.04.2015року автомобіль зареєстровано на ім`я ОСОБА_7 .

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_2 із позовом про поділ майна подружжя набутий сторонами у справі за час перебування у шлюбі за рахунок кредитних коштів, які виплачені банку у повному обсязі, автомобіль Volkswagen Polo Sedan, 2013 року випуску відчужений відповідачем у справі на користь третьої особи.

Враховуючи вищезазначене та встановлені фактичні обставини, можна дійти висновку, що у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки компенсації частини вартості спірного автомобіля, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, цінним майном, а відповідачка розпорядилася ним на власний розсуд без письмової згоди позивача, а тому позивач має право на грошову компенсації вартості спірного транспортного засобу.

Проте судом першої інстанції не вірно зроблено розрахунок розміру такої компенсації.

Тому, судова колегія здійснює перерахунок відповідно до наявних матеріалів справи та приходить до наступного.

Загальна вартість автомобілю з урахуванням сплачених відсотків за користування кредитом у період з 14.02.2013року по 01.04.2015року склала 336881,38 грн.

Постановою Верховного Суду від 09.01.2019 року, встановлено, що при придбані спірного автомобіля був сплачений первісний внесок у розмірі 6751,50 доларів США, що на той час становило 54953,14 грн., та за період з 18.02.2013року по 24.09.2014року, тобто до розірвання шлюбу, кредит не був погашений у повному обсязі, сума сплаченої заборгованості становить 67262 грн.71 коп. Тобто сума витрачених подружжям спільних коштів за автомобіль складає 122215,85грн.

Враховуючи викладене можна зробити висновок, що за час шлюбу подружжя спільно сплатили за автомобіль 36,3 % його загальної вартості оскільки 122215,85 грн складає саме такий відсоток від 336881,38 грн.

Відповідно до висновку експерта за результатами автотоварознавчої експертизи №25890 від 31.01.2020року, виконаної ХНДІСЕ ім. засл. пров. М.С. Бокаріуса, середня ринкова вартість автомобіля Volkswagen Polo Sedan д.н. НОМЕР_1 станом на момент проведення експертизи складає 261157,41грн. (т. 1 а.с.187-189).

Звертаючи увагу на те, що вартість автомобіля на час продажу ОСОБА_3 за висновком експертизи становить 261157,41 грн 36,3 % його вартості складає 94800,13 грн. Ѕ частина від цієї суми складає 47400,06 грн.

Таким чином, враховуючи вище викладене з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 компенсація 47400,06 грн. вартості частини автомобіля, сплаченої подружжям під час шлюбу.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені на 36,3%.

За подачу позовної заяви з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 441,04 грн. та витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 861,10 грн.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 716,92 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясуванно обставин, що мають значення для справи судове рішення підлягає зміні відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 376, 381, 382-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2020 рокускасувати. Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію внаслідок реалізації автомобіля Volkswagen Polo Sedan, 2013 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 47400,00 грн.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за подачу позовної заяви судовий збір у розмірі 441,04 грн. та витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 861,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 716,92 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повне текст постанови складено 30 жовтня 2020 року