Справа №443/1717/19
Провадження №2/443/189/20
02 листопада 2020 року місто Жидачів
Жидачівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Сливки С.І.,
секретаря судових засідань Кушнір М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жидачів у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної військовослужбовцем під час виконання військового обов`язку,
Військова частини НОМЕР_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути з відповідача на користь користь позивач суму невідшкодованої шкоди в розмірі 4462,31 грн. та сплачений судовий збір.
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 215 від 28.08.2017, прийнятий на військову службу за контрактом, зарахований до списків особового складу та призначений на посаду курсанта. Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_1 неодноразово порушував вимоги ст.ст. 11, 12, 13, 49, 24, 19 Статуту внутрішньої служби Збройних України, затвердженого законом України від 24 березня 1999 року №548-ХГУ, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого законом України від 24 березня 1999 року № 551-XVI, а саме свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, берегти державне майно. Відповідача за перебування у нетверезому стані 08.01.2018 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, наказам командира військової частини НОМЕР_1 № 7-ОД від 12.01.2018 ОСОБА_1 звільнено з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю на підставі пп. «е» п. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 5 даного наказу притягнуто до матеріальної відповідальності у сумі 4680 грн. 41 коп., згідно п.13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року N 243/95-ВР.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №10 від 13.01.2018 року Відповідач за систематичне порушення військової дисципліни був звільнений у запас за пунктом «е» (через службову невідповідність), 13 січня 2018 року справи та посаду здав та вибув до Жидачівського Львівської області для зарахування на військовий облік. Пунктом 8 даного наказу визначено провести відрахування вартості обмундирування в сумі 4680, 41 грн. обчислену пропорційно часу що залишився до кінця строку носіння. Оскільки, відповідності до п. 31.6 наказу Міністра Оборони України від 11.06 2008 року №260 Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, ОСОБА_1 було позбавлено премії тому відрахування було здійснено лише в сумі 218,10 грн. Станом на нині, сума заборгованості становить 4462,31 грн.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 23.09.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило.
У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.
У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з наступних підстав.
Суд встановив, що наказам командира військової частини НОМЕР_1 № 7-ОД від 12.01.2018 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю (а.с.6-8).
Крім того, вказаним вище наказом ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності, зокрема за збитки завдані державі з отримання вартості виданих предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився, з урахуванням зносу та взаєморозрахунків в сумі 4680,41 грн.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №10 від 13.01.2018 року Відповідач за систематичне порушення військової дисципліни був звільнений у запас за пунктом «е» (через службову невідповідність) (а.с.4), 13 січня 2018 року справи та посаду здав та вибув до Жидачівського Львівської області для зарахування на військовий облік. Пунктом 8 даного наказу визначено провести відрахування вартості обмундирування в сумі 4680, 41 грн. обчислену пропорційно часу що залишився до кінця строку носіння.
Оскільки, у відповідності до п. 31.6 наказу Міністра Оборони України від 11.06 2008 року №260 Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, ОСОБА_1 було позбавлено премії, тому відрахування було здійснено лише в сумі 218,10 грн.
Станом на нині, сума заборгованості становить 4462,31 грн., що підтверджується витягом з книги грошових стягнень та нарахувань №284/3211 (а.с.9).
Відповідно до ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, наказом Міністерства оборони України№ 475 від 07.06.2017 року затверджено Інструкцію з організації речового забезпечення в Національній Гвардії України в мирний час та особливий період (далі - Інструкція).
У відповідності до пункту 3 розділу I вказаної Інструкції, речове забезпечення військовослужбовців Національної Гвардії України включає в себе забезпечення речовим майном та створення належних умов для зберігання окремих предметів речового майна.
Відповідно до розділу 1 вказаної Інструкції речове майно включає в себе: предмети обмундирування, взуття, білизни, постільних речей, спорядження, спеціального, концертного та постового одягу, нагрудні знаки і знаки розрізнення, санітарно-господарське, культурно-просвітницьке та спортивне майно, верхолазне спорядження, спеціальне спорядження для службових собак, технічні засоби речової служби та запасні частини до них, інструмент та матеріали для пошиття, ремонту та хімічного чищення речового майна, намети, брезенти, декоративні тканини і килимові вироби, музичні інструменти для штатних військових оркестрів, прапори, папір, канцтовари, бланки та книги обліку і звітності, мило та мийні засоби.
Як зазначив позивач, відповідачу відповідно до вимог чинного законодавства, було видано речове майно із різними строками носіння та експлуатації.
Як передбачено п.18 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції у разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні на підставі довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належить, зокрема, речове майно.
Оскільки відповідач, перебуваючи на речовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , був звільнений із військової служби за службовою невідповідністю, тому він повинен відшкодувати державі в особі військової частини вартість виданого йому речового майна з урахуванням зносу, строки носіння якого не закінчилися.
Станом на час розгляду справи судом відомості про погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку відсутні.
За нормами ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно із ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, які містяться у матеріалах цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 до відповідача про відшкодування майнової шкоди є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України, належить стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) грошові кошти у сумі 4462 (чотири тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 31 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.І. Сливка