Справа № 713/381/20
Провадження №2/713/374/20
РІШЕННЯ

іменем України

05.11.2020 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

У позові вказував, що 11.12.2018 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір без номеру, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 100000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Зазначав, що банк свої зобов`язання виконав, надав відповідачу кредит у розмірі, указаному у договорі, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала належним чином, у зв`язку з чим станом на 26.01.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 119517,11 грн., з яких: 100000,00 грн. заборгованість за кредитом; 13349,63 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. фіксована частина; 5667,48 грн. процентна складова.

Просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 11.12.2018 року у розмірі 119517,11 грн., з яких: 100000,00 грн. заборгованість за кредитом; 13349,63 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; штрафи: 500,00 грн. фіксована частина; 5667,48 грн. процентна складова та 2102,00 грн. судового збору.

У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про місце, день та годину слухання справи, про що є відомості в матеріалах справи.

До початку судового засідання представник позивача адвокат Бацей Т.М. надіслала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує повністю.

Після закриття підготовчого провадження надіслала до суду письмові пояснення, доказів надіслання яких відповідачці не надала.

У поясненнях зазначила, що відповідачка підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. І з моменту підписання нею заяви, між Банком та відповідачкою був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору.

Посилаючись на висновки Верховного суду, викладені у постанові від 08.07.2019 року в справі №923/760/18, зазначила, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладення договору, адже суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

До суду була надана копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій відповідачка особистим підписом засвідчила, що «Підписанням цієї анкети-заяви я відповідно до ст. 634 ЦКУ у повному обсязі приєднуюсь до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», які розміщенні на офіційному сайті банку в мережу інтернет за адресою privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого я отримав (отримала) шляхом самостійного роздрукування. Погоджуюсь зі збільшеним строком позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах та з тим, що зміни до Умов та Правил вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє мене про внесення зміни шляхом використання визначених Умовами та правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та правил є підтвердженням мого погодження та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. ...Зі змінами Умов та правил надання банківських послуг зобов`язуюсь ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банку privatbank.ua.».

Підписуючи анкету-заяву, відповідачка пройшла ідентифікацію в Банку, а тому повторне заповнення будь-яких анкет-заяв або підписання інших додаткових документів не вимагалося згідно вимог чинного законодавства.

Зазначила, що в матеріалах справи наявна апеляційна скарга позивача на заочне рішення Вижницького районного суду від 14.05.2020 року, яке в даний час вже скасоване, оскільки відповідачка подала заяву про перегляд заочного рішення, яка судом задоволена відповідно до ухвали від 03.08.2020 року.

До апеляційної скарги позивач подав додатково документи, оскільки скасоване рішення було заочним і представник позивача не приймав участь у судових засіданнях. Зокрема додано: виписку про рух коштів; довідку про видані карти; довідку про встановлені кредитні ліміти; паспорт споживчого кредиту на карту Platinum підписаного відповідачкою ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідачкою разом з анкетою-заявою 11.12.2018 року було підписано довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту, який визначає тип кредиту, суму ліміту, процентну ставку та її тип, розмір штрафу, орієнтовну загальну вартість кредиту та інше) та видана карта Platinum № НОМЕР_1 .

Тобто, відповідачка була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків та штрафу.

У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачкою грошей, отримання нею коштів через банкомати, оплати товарів та послуг за допомогою картки, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Банківська виписка має статус первинного документу. З неї чітко вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, а також частково погашала наявну заборгованість та продовжувала користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці.

Таким чином відповідачка була ознайомлена з розміром процентної ставки та погодилася з ним, а також із зобов`язанням сплати неустойки у разі несвоєчасного повернення кредитних коштів.

Тому, умови кредитування із використанням кредитної карти «Platinum» розцінюються як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети та паспорту про споживчий кредит, а тому є підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом, який повинен застосовуватися при розрахунку заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин питання щодо повернення кредиту відповідачкою повинно вирішуватись не на підставі Умов та правил надання банківських послуг, а на підставі підписаного позичальником паспорту про споживчий кредит, в якому передбачено розмір процентної ставки за користування кредитом та у разі порушення сплати кредиту та сплату неустойки.

Позивачем надано до суду належні, допустимі і достатні докази того, що нарахування та стягнення процентів та неустойки з відповідачки є правомірним. Тому вважає, що наявні обґрунтовані правові підстави для задоволення поданого позову в повному об`ємі.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася, належо повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи.

До початку розгляду справи представник відповідачки адвокат Приймак Л.І. надала заяву, у якій просила розглядати справу за їх відсутності. Викладені в заяві про перегляд заочного рішення обставини підтримують. Також просила відмовити у стягненні 49578,95 грн. у зв`язку з неправомірним списанням позивачем відсотків за користування кредитним лімітом.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що

підставою для звернення з даним позовом до суду стало невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором без номеру від 11.12.2018 року, внаслідок чого станом на 26.01.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 119517,11 грн.

На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази:

копію анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 11.12.2018 року, з якої вбачається, що остання своїм підписом погодилася, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг;

розрахунок заборгованості за договором без номеру від 11.12.2018 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 з якого вбачається, що станом на 26.01.2020 року заборгованість за кредитним договором становила 119517,11 грн., з яких: 100000,00 грн. заборгованість за кредитом; 13349,63 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 6167,48 грн. заборгованість по судовим штрафам;

копію примірника Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, який розміщений на сайті: https://privatbank.ua.terms/, без підпису ОСОБА_1 , де зазначені умови та привила виконання взятих на себе клієнтом зобов`язань, а також права та обов`язки банку, права та обов`язки клієнта, відповідальність сторін та інші умови кредитування;

копію паспорта відповідача ОСОБА_1 без її підпису.

На часткове спростування позовних вимог представник відповідачки надала виписку АТ КБ «ПриватБанк» від 20.06.2020 року по картці/рахунку ОСОБА_1 , з якої вбачається, що за період з 28.02.2019 року по 31.03.2020 року банком проводилося списання відсотків за користування кредитним лімітом на загальну суму 49578,95 грн, а саме: 28.02.2019 року 1928,54 грн; 29.03.2019 року 2908,74 грн; 30.04.2019 року 3191,03 грн; 31.05.2019 року 3034,55 грн; 28.06.2019 року 2891,77 грн; 31.07.2019 року 3410,00 грн; 30.08.2019 року 3100,00 грн; 30.09.2019 року 3203,33 грн; 31.10.2019 року 3203,34 грн; 29.11.2019 року 2996,66 грн; 31.12.2019 року 3306,67 грн; 31.01.2020 року 6092,09 грн; 28.02.2020 року 5717,67 грн; 31.03.2020 року 4594,56 грн.

При вирішенні справи суд застосовує такі норми права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1 та 2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З наданих представником позивача та досліджених судом доказів установлено, що 11.12.2018 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір приєднання без номеру, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 100 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Разом з тим судом установлено, що у анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 11.12.2018 року процентна ставка не зазначена, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути складові повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та судові штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором від 11.12.2018 року посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua.terms/, і які є невід`ємною частиною спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua.terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, та інші умови.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла позичальник та ознайомилася і погодила з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та стягнення судових штрафів, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та судових штрафів, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останньої домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що наявність в справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

У постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) посилання на відступлення від правової позиції, викладеної раніше у постанові від 24 вересня 2014 року (№6-144цс14), що було обов`язковим згідно з частиною першою статті 360-7 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття постанови) відсутнє.

Враховуючи те, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua.terms/, який міститься в матеріалах даної справи не містить її підпису, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.12.2018 року шляхом підписання заяви-анкети.

Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у ст.3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» не дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Враховуючи встановлені обставини та викладені норми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 13349,63 грн., оскільки нарахування відсотків здійснювалося за процентною ставкою, яку не було узгоджено умовами кредитування, а також судових штрафів у розмірі 6167,48 грн. (500,00 грн. фіксована частина; 5667,48 грн. - процентна складова).

Вирішуючи позовну вимогу АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту у розмірі 100000,00 грн. суд враховує, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та наданих відповідачем виписок по рахунку за період з 28.02.2019 року по 31.03.2020 року банком проводилося списання відсотків за користування кредитним лімітом на загальну суму 49578,95 грн.

Оскільки з рахунку відповідачки банком списано відсотки у розмірі 49578,95 грн., які не були узгоджені умовами кредитування, тому дану суму необхідно було зарахувати на погашення тіла кредиту.

Таким чином з урахуванням того, що розмір та сплату відсотків сторонами погоджено не було, розмір тіла кредиту повинен становити 50421,05 грн. (100000,00 грн. 49578,95 грн.) замість 100000,00 грн. обрахованих позивачем, і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року по справі №545/2248/17.

Враховуючи встановлені обставини та викладені норми, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 11.12.2018 року в розмірі 50421,05 грн - тіла кредиту, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ними судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 504,21 грн., - пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно до ст.141 ЦПК України.

У свої поясненнях представник позивача посилається на додані до апеляційної скарги на заочне рішення суду - виписку про рух коштів; довідку про видані карти; довідку про встановлені кредитні ліміти; паспорт споживчого кредиту на карту Platinum підписаного відповідачкою ОСОБА_1 , суд до розгляду не приймає, оскільки вони подані не з позовною заявою, а після закриття підготовчого провадження, про причини неподання зазначених доказів у встановлений законом строк представник позивача суд не повідомила.

Крім того, у позовній заяві представник позивача посилався лише на: розрахунок заборгованості; копію заяви позичальника; Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів Банку; копію документу, що посвідчує особу відповідача. А у доданому до позову клопотанні зазначав, що необхідні докази є в матеріалах справи.

На підставі наведеного, ст.ст.1, 3, 207, 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054-1055, 1056-1 ЦК України, ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354, п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов АТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», , рах. № НОМЕР_3 , МФО 305299 заборгованість за кредитним договором без № від 11.12.2018 року в сумі 50421,05 грн (п`ятдесят тисяч чотириста двадцять одна гривня 05 коп.) та судовий збір в розмірі 504,21 грн (п`ятсот чотири гривні 21 коп.).

У задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором без № від 11.12.2018 року в сумі 69096,06 грн, з яких: 49578,95 грн тіло кредиту; 13349,63 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; штрафи: 500,00 грн фіксована частина; 5667,48 грн процентна складова - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вижницький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, інд. 01001, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, інд. 49094, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя І. В. Пилип`юк