Постанова

Іменем України

03 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 186/1597/16-ц

провадження № 61-3935св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - державний нотаріус Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_4 , на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року у складі судді Кривошеї С. С. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2019 року у складі колегії суддів:

Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа - державний нотаріус Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, про визнання договору дарування 1/3 частини квартири недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що рішеннями Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2013 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто 36 582,22 грн та від 11 серпня 2016 року -

20 819,00 грн.

11 грудня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції (далі -

ВДВС Першотравенського МУЮ) було відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного судового рішення від 04 листопада 2013 року.

Зазначала, що 11 листопада 2015 року ОСОБА_2 подарувала своєму сину ОСОБА_3 1/3 частину квартири

АДРЕСА_1 .

Вважала, що вказаний договір дарування є недійсним, оскільки спірна квартира на час укладення договору дарування перебувала під арештом.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати договір дарування від 11 листопада 2015 року недійсним та застосувати наслідки недійсності шляхом внесення інформації до реєстру права власності

на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку доступу державних виконавців.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області

від 16 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки арешт на спірну квартиру було накладено постановою державного виконавця під час примусового виконання судового рішення після укладення договору дарування та ураховуючи відсутність належних та допустимих доказів направленості дії сторін спірного договору дарування на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання цього майна

від виконання у майбутньому за його рахунок судового рішення щодо стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав відсутніми правові підстави для задоволення цих позовних вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачкою фіктивності договору дарування.

На час укладення оспорюваного договору сторонами правочину були дотримані норми закону, оскільки відчужене майно перебувало

у добросовісному володінні власника - ОСОБА_2 , та не було

під будь-якими обмеженнями, що створювали б перешкоди для укладення цього правочину.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2019 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій й ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2019 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи

із Першотравенського міського суду Дніпропетровської області.

У березні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності.

Вважала, що на час укладення спірного договору існувала заборона щодо відчуження боржником - ОСОБА_2 рухомого та нерухомого майна, проте остання з метою зменшення кількості майна, яке могло б забезпечити виконання судових рішень щодо стягнення з неї на користь заявника - ОСОБА_1 грошових коштів, відчужила його своєму сину.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_2

на касаційну скаргу у якому зазначено, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області

від 04 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі

36 582,22 грн (а. с. 28-32).

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області

від 26 квітня 2013 року за заявою ОСОБА_1 щодо забезпечення позову було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на загальну суму 37 095,80 грн (а. с. 163).

07 травня 2013 року зазначена ухвала суду була направлена на виконання

до ВДВС Першотравенського МУЮ (а. с. 172).

14 травня 2013 року державним виконавцем ВДВС Першотравенського МУЮ було відкрито виконавче провадження, у рамках якого державним виконавцем були винесені постанови від 15 травня 2013 року щодо накладення арешту на все рухоме майно, яке належить боржнику - ОСОБА_2 ; від 22 травня 2013 року щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 ; від 22 травня 2013 року щодо накладення арешту на магазин, розташований по

АДРЕСА_3 .

29 травня 2013 року державним реєстратором Першотравенського міського управління юстиції Журбою Н. А. у Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови про накладення арешту виконавче провадження № 37924336, виданого 27 травня 2013 року державним виконавцем відділу ДВС Першотравенського МУЮ

Щербиною Є. С., внесено запис № 1102865 про обтяження 1/3 частини квартири

АДРЕСА_2 (а. с. 153).

25 червня 2013 року виконавче провадження було закінчено на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним повним виконанням судового рішення (а. с. 161-162).

11 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 вказану частину спірної квартири (а. с. 25-27).

Право власності ОСОБА_3 було внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори 11 листопада 2015 року, номер запису 12002638.

Розпорядженням міського голови м. Першотравенська від 18 лютого

2016 року № 67-р вул. Леніна перейменована на вул. Шахтарської Слави

(а. с. 183).

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області

від 11 серпня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто проценти за користування грошовими коштами згідно договору позики у розмірі 20 819,47 грн (а. с. 34-35).

01 липня 2016 року державним виконавцем ВДВС Першотравенського МУЮ було винесено постанову про накладення арешту на все майно,

що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми стягнення 56 601,69 грн та заборонено відчуження будь-якого майна (а. с. 151).

01 липня 2016 року відомості про накладення арешту були внесені

до: Державного реєстру обтяжень рухомого майна - на все рухоме майно ОСОБА_2 ; до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис № 15192272 про арешт усього нерухомого майна належного ОСОБА_2 (а. с. 151, 171).

05 вересня 2016 року державним реєстратором Клименко Н. М. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 01 липня 2016 року головним державним виконавцем ВДВС Першотравенського МУЮ Гончаренко Г. М. було внесено обтяження - арешт нерухомого майна ОСОБА_2 , а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 (номер запису обтяження 16225098); 1/3 частини приміщення міні-маркету « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою:

АДРЕСА_5 , (номер запису обтяження 16223949); 1/3 частини квартири

АДРЕСА_1 , (номер запису обтяження 16222470) (а. с. 152-153).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні

чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша

статті 1 ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи

на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання

або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої

статті 3 ЦПК України 2004 року (частина перша статті 4 ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду

за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод

чи інтересів.

Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру,

не є договором дарування.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається

як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується

на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів

у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому,

так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин

і вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановивши, що арешт на спірну квартиру було накладено постановою державного виконавця під час примусового виконання судового рішення через сім місяців після укладення спірного договору дарування та ураховуючи відсутність належних

та допустимих доказів направленості дії сторін спірного договору дарування на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання цього майна від виконання у майбутньому за його рахунок судового рішення щодо стягнення коштів в сумі 20 819,47 грн

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 при наявності іншого нерухомого майна, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову

у задоволенні позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій

та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при

їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника

з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області

від 16 січня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 22 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович