ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року

м. Черкаси

Справа № 706/875/19
Провадження № 22-ц/821/1192/20
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л. В.

секретаря: Попова М. В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, у складі судді: Кормана О. В.,

в с т а н о в и в :

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Мотивація позову зводиться до неповернення позики, отриманої 25 лютого 2019 року відповідачем від позивача в розмірі 1360 доларів США, згідно до наданої останнім розписки. З урахуванням зростаючого курсу валюти, пені за прострочення та 5% неустойки, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 борг в розмірі 54 670 грн 00 коп.

Позивач неодноразово уточнював та збільшував позовні вимоги, однак ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 березня 2020 року приведені заяви ОСОБА_1 , датовані відповідними датами, не були прийняті до розгляду та повернуті позивачу.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, залишено без розгляду з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвала мотивована повторною неявкою, належно повідомленого про день, час та місце розгляду справи, позивача без мотивації причин своєї неявки, що відповідно до висновків суду є підставою, визначеною п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення поданої позовної заяви без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою про залишення позовної заяви без розгляду, ОСОБА_1 оскаржив її шляхом подачі апеляційної скарги, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Мотиви скарги зводяться до того, що скаржником скеровувалися до суду першої інстанції клопотання про розгляд справи без його участі, які не були враховані судом при постановленні ухвали, що є предметом апеляційного оскарження.

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходило.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були наявні в матеріалах справи.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судових рішень, приведеним вимогам не відповідає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року відкрито провадження у зазначеній справі (а. с. 13).

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області задоволено заяву судді Олійника М. Ф. про самовідвід його у зазначеній справі (а. с. 25). Ухвалою судді Христинівського районного суду Орендарчука М. П. прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче засідання (а. с. 27). Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду (а. с. 61). Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 10 січня 2020 року заяву ОСОБА_2 про відвід головуючого у справі судді Орендарчука М. П. від розгляду даної справи задоволено. Відведено суддю Орендарчука М. П. від розгяду даної справи (а. с. 93). Ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Мазуренко Ю. В. від 31 січня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики прийнято до свого провадження та призначено до розгляду (а. с. 100-101). Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від14 лютого 2020 року задоволено самовідвід судді Мазуренко Ю. В., у даній справі (а. с. 111-114). Ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Кормана О. М. від 21 лютого 2020 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики. Справу призначено до розгляду на 25 березня 2020 року.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 березня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про проведення підготовчого засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (а. с. 136-138).

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 березня 2020 року заяви позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики: від 25 вересня 2019 року (зареєстровану в суді 26 вересня 2019 року), від 07 жовтня 2019 року (зареєстровану в суді 07 жовтня 2019 року), від 21 жовтня 2019 року (зареєстровану в суді 21 жовтня 2019 року), від 04 листопада 2019 року (зареєстровану в суді 04 листопада 2019 року), від 21 листопада 2019 року (зареєстровану в суді 21 листопада 2019 року), від 12 грудня 2019 року (зареєстровану в суді 24 грудня 2019 року), від 02 січня 2020 року (зареєстровану в суді 28 грудня 2019 року), від 07 лютого 2020 року (зареєстровану в суді 19 лютого 2020 року), від 13 березня 2020 року (зареєстровану в суді 18 березня 2020 року) не прийнято до розгляду та повернуто позивачу (а. с. 138-140).

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 43 ЦПК України чітко визначає права та обов`язки сторін по справі, а у ст. 44 ЦПК України вказано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив із достатності підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання. При цьому, суд зазначив, що у судові засідання, призначені на 25 березня 2020 року та 21 травня 2020 року, позивач не з`явився. Про день та час судових засідань позивач був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім того, до суду не надходили заяви позивача, в яких він, поряд з іншими питаннями, ставив питання про розгляд справи за його відсутності.

Також, у судових повістках, направлених сторонам, було чітко зазначено, що їх явка у судове засідання є обов`язковою. Позивач, направляючи до суду свої звернення, не зазначив про те, що він згоден на ухвалення заочного рішення та особисто у засідання призначене на 21 травня 2020 року не з`явився. За приведених обставин суд прийшов до висновку про те, що оскільки він позбавлений можливості з`ясувати позицію позивача з приводу проведення заочного розгляду справи, що, в свою чергу, перешкоджає подальшому її розгляду, так як від відповідача не надходило заяв про розгляд справи за його відсутності, прийшов до висновку про залишення позовної заяви без розгляду виходячи при цьому з норм п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Так, згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом вказаних вимог процесуального закону правом на залишення заяви без розгляду суд наділений у випадку повторної неявки позивача в судове засідання за сукупності таких умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки його в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Інших умов, у тому числі й існування поважних причин неявки, процесуальний закон не передбачає, а тому право суду залишити позов без розгляду від цієї обставини не залежить.

Таким чином, саме факт неявки позивача в судове засідання вдруге, тобто повторно, за наявності вищевикладених умов у їх сукупності є підставою для залишення позову без розгляду.

Однак, суд першої інстанції не врахував, що у матеріалах справи на а. с. 122 наявна заява позивача ОСОБА_1 , яка надійшла до суду 26 лютого 2020 року, про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, оскільки позивачем суду було надано заяву про розгляд справи за його відсутності, залишення судом першої інстанції його позовної заяви без розгляду, в зв`язку з повторною неявкою у вищевказані судові засідання, порушує норму п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яка не підлягає до застосування в разі надходження від позивача заяви про розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року не містить належного обґрунтування обов`язкової присутності ОСОБА_1 в судовому засіданні, а також відсутнє посилання на правову норму, яка це передбачає.

При цьому, п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України визначає, що суд може викликати сторону, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, для надання особистих пояснень. Проте, суд на вказану норму не посилався.

Відповідно до положень п. 3 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Отже, ухвалу Уманського районного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року про залишення без розгляду позовної заяви у даній справі, слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а матеріали справи - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Текст постанови складено 28 жовтня 2020 року

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. О. Єльцов

Л. В. Нерушак