ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про вжиття заходів забезпечення позову

29 жовтня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М., за участю секретаря Кушнір М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

27.10.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним в частині покупця, визнання покупцем квартири, визнання права власності на квартиру.

Разом з позовною заявою, позивачем була подана заява про вжиття заходів забезпечення позову в даній справі, в якій просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити відповідачу ОСОБА_2 здавати вищевказану квартиру в оренду (найм).

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник в заяві про вжиття заходів забезпечення позову зазначив, що13.10.2015 року заявник за свої гроші у сумі 149 000,00 грн. на підставі договору купівлі-продажу квартири купив у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , стороною у якому (покупцем) було формально зазначено майбутню дружину заявника ОСОБА_2 , яка фактично не мала ні коштів, ні потреби на придбання собі житла у ОСОБА_4 . Після купівлі квартири заявник прийняв її - у період з 13.10.2015 року до 31.08.2016 року та за рахунок своїх особистих коштів відремонтував її, облаштував меблями та побутовою технікою. 31.08.2016 року після закінчення ремонту та облаштування квартири заявник та ОСОБА_2 , переїхали проживати у вищевказану квартиру, де заявник проживав разом з нею до 07.03.2019 року. 01.06.2017 року заявник та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. 07.03.2019 року ОСОБА_2 без відома заявника здійснила заміну замків вхідних дверей квартири, чим позбавила заявника доступу у житло. 30.04.2019 року Фастівським міськрайонним ВДРАЦС ГУЮ у Київські області видано свідоцтво про розірвання. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 з заявником в квартирі не проживає. Чинним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2019 року, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного суду від 16.09.2020 року у справі №381/2357/19, встановлено, що у період з 01.09.2015 по 31.05.2017 року заявник з відповідачем ОСОБА_5 спільного бюджету не мали, спільного господарства не вели. Таким чином, судами встановлено, що при укладенні спірного договору заявник помилково вважав, що на той час заявник проживав з ОСОБА_5 однієї сім`єю та мав з нею спільний бюджет. Тобто, фактично, квартиру придбано, відремонтовано та облаштовано меблями, побутовою технікою виключно за особисті кошти заявником з тією метою, щоб в ній проживав заявник. Відтак, саме заявник є фактичним покупцем за договором купівлі-продажу квартири. Тому вважає, що відповідач ОСОБА_5 в березні 2019 року фактично заволоділа спірною квартирою, змінивши усі замки квартири, позбавивши позивача прав доступу до квартири, а на сайті ОLX розміщена інформація про продаж квартири з параметрами, які відповідають параметрам спірної квартири, при цьому в квартирі проживають сторонні особи, тому існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позовушляхом накладення арешту на квартиру та заборони здавати її в оренду може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав заявника (позивача) (у разі задоволення позову).

В судове засідання сторони не викликались.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, дослідивши заяву та надані до неї матеріали, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

27.10.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним в частині покупця, визнання покупцем квартири, визнання права власності на квартиру.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.10.2015 року.

Однак, як вважає заявник, є підстави вважати, що дана квартира без його згоди може бути відчужена на користь третіх осіб та у разі не вжиття заходів, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки матеріали цивільного позову містять копії об`яв, що розміщені на сайті OLX про продаж спірної квартири.

Відтак, суд вважає, що між сторонами є спір про право власності на належну зареєстровану за ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому, доводи заявника, що ОСОБА_2 може розпорядитися спірною квартирою на свій розсуд без його відома дійсно свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки підтверджена ймовірність вчинення дій, направлених на відчуження спірного нерухомого майна.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151-153, 353-354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити заявнику та іншим особам, яких позивач вказує як майбутніх учасників справи, а також державному (приватному) виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

У відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська