Справа № 6/1521/8/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року. смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Дорошко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасової заборони виїзду за кордон громадянці України,-

ВСТАНОВИВ:

11.11.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з зазначеною заявою, відповідно до якої просить суд скасувати тимчасову заборону виїзду за кордон громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 , встановлену Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 лютого 2012 року по справі № 6/1521/8/12.

Заявниця в судове засідання не з`явилась, але звернулась до суду з заявою про розгляд її заяви у її відсутність.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Ознайомившись з заявою, дослідивши надані до заяви письмові докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, 13.02.2012 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшло подання, в якому було зазначено, що у відділі ДВС Овідіопольського РУЮ на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-1019/10 від 05.04.2011 р. виданий Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 181852 грн. 27 коп. Станом на 14.02.2012 року заборгованість складає 181852 грн. 27 коп. та до сьогодні не погашена. У зв`язку з цим відділ державної виконавчої служби просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1

14 лютого 2012 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області подання відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління Одеської області було задоволено, тимчасово, до повного погашення заборгованості за виконавчим листом № 2-1019/10 від 05.04.2011 р., виданим Овідіопольським районним судом Одеської області, заборонено виїзд за кордон громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовану судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Таким чином ст.441 ЩТК України передбачає як обов`язкову підставу для встановлення тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов`язань, покладених відповідним рішенням.

Згідно до ч.ч.5, 6 ст.441 ЩТК України - суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» зазначено, що задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України, суди мають правильно визначати факт ухилення боржника від виконання рішення суду. Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Згідно ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи - кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав та свобод інших осіб. Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Ці права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших та є сумісними з іншими правами, визначеними цим пактом.

Законодавством зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена в здійсненні права на пересування лише у випадках, установлених законом. Це право віднесено в ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. Зет. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Остання не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути їх позбавлена. Порядок здійснення права громадян на виїзд з України та в`їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ.

Відповідно до ст.33 Конституції України - кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як зазначено у відповіді на звернення від Відділу Державної виконавчої служби від 02.10.2019 року станом на сьогодні у Овідіопольському районному відділі ДВС ГТУЮ в Одеській області відсутні виконавчі провадження стосовно громадянки ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що у свою чергу є підтвердженням обґрунтованості поданої заяви.

З доданої розписки виходить що відповідач повністю погасила заборгованість перед позивачем.

З урахуванням наданих доказів підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно не ухиляється від виконання зобов`язань покладених на неї рішенням суду, про що свідчить той факт, що підставою для повернення виконавчого документу Стягувану та скасування накладених арештів стала заява стягувана.

Боргу на даний час не існує.

Таким чином, оскільки виконавче провадження закінчене, виконавчий документ повернутий стягувану, то і підстави про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст.441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Скасувати тимчасову заборону виїзду за кордон громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 , встановлену Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 лютого 2012 року по справі № 6/1521/8/12.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду у 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя А.І.Бочаров