справа № 336/8129/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Зарютіна П.В., за участі секретарки судового засідання: Когут С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, уточненим в процесі розгляду справи, в якому зазначає, що між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (надалі Відповідач) укладено договір № 0103-0802-0019 добровільного страхування наземного транспорту (надалі Договір).

15.07.2019 р. сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП), про що відразу було повідомлено на гарячу лінію ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт».

16.07.2019 р. ОСОБА_1 було подано заяву до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про настання страхового випадку та долучені документи, згідно із розділом 8 Правил добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО).

Акт позивачу вручено не було, згідно п. 32.2 Договору або відмови або вимог про надання додаткових документів не надходило. Відповідач не надавав ні відповіді, ні акту на численні запити позивача.

01.10.2019 р. представником ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» було запрошено позивача для написання заяви на виплату страхового відшкодування. 01.10.2019 р. позивачем була написана та подана заява на виплату страхового відшкодування на ім`я Голови правління «Страхова компанія «Український страховий стандарт» ОСОБА_2 , у зв`язку з настанням страхового випадку - ДТП, що мала місце 15.07.2019 р., з автомобілем Renault Duster, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вимагала сплати страхового відшкодування у відповідності до умов договору страхування.

31.10.2019 р. позивача запросили до офісу асистуючей компанії «Страхова група ТАС» для того щоб подати додаткові документи.

31.10.2019 р. позивач повторно подала до офісу асистуючей компанії «Страхова група ТАС», копії документів та написала заяву на ім`я Голови правління «Страхова компанія «Український страховий стандарт» Коваленко Є.В . До заяви була надана копія висновку експерта з автотоварознавчого дослідження, щодо визначення вартості матеріального збитку № 22/10 за фактом ушкоджень колісного транспортного засобу (надалі КТЗ) в результаті ДТП із проханням перерахувати суму із зазначенням карткового рахунку.

Згідно зазначеного висновку експерта, вартість матеріальних збитків завданих власнику КТЗ Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з технічної точки зору, внаслідок ДТП, в цінах станом на час завершення висновку експерта становить 416 544 (чотириста шістнадцять тисяч п`ятсот сорок чотири) грн. 22 коп.

Посилаючись на те, що відповідачем не виплачується сума страхового відшкодування, позивач просить суд стягнути на її користь матеріальний збиток, який з відрахуванням втрати товарної вартості становить 384 596,60 грн., інфляційних нарахувань в сумі 4 622,03 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язання 48 132,54 грн., процентів річних від простроченої суми 4 622,03 грн., моральну шкоду в сумі 22093,58 грн., витрати на правничу допомогу 11041,00 грн.

17.01.2020 року позивачем уточнено позовні вимоги в зв`язку із частковим відшкодуванням відповідачем суми збитків, вона просила стягнути з відповідача матеріальний збиток, який з вирахуванням втрати товарної вартості, та оплати частини суми страхового відшкодування, що становить 151 182, 54 грн., штрафні санкції - 52 019, 99 грн., моральну шкоду - 20 000,00 грн., витрат на автотоварознавче дослідження - 2000,00 грн., витрат на адвокатську (правничу) допомогу - 9 041,00 грн.

24.02.2020 року відповідачем подано відзив на позов, за змістом якого відповідач заперечуючи проти позову, вказав, що Страховою компанією повністю відшкодовано суму матеріальних збитків, яку перераховано платіжним дорученням 5964 від 14.01.2020 року, а також сплачено пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання, починаючи з 18.11.2019 року до 14.01.2020 року, в розмірі 10691, 80 грн.

У судове засідання учасники справи не явилися.

За загальним правилом, що закріплене у ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Сторони не надали суду доказів того, що існують обставини, що унеможливили явку у призначене судове засідання.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Отже, неявка учасників справи в силу ст. 223 ЦПК України не перешкодила судовому розгляду справи.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, всебічно вивчивши обставини справи дослідивши надані сторонами докази, дійшов до висновку що позов є обґрунтованим, але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» укладено договір № 0103-0802-0019 добровільного страхування наземного транспорту, а саме автомобіля Renault Duster, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про страхування», Цивільним Кодексом України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання; страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Стаття 26 Закону України "Про страхування" передбачає, що підставами для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом (ч. 1 ст. 991 ЦК України).

Статті 509, 525, 526 ЦК України передбачають, що зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору із забороною односторонньої відмови від виконання.

Відповідно до ст.. 16 Закону України «Про страхування» визначає, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком.

Так, відповідно до п. 31.1 розділу 31 Договору страхування, при настанні події, що може бути визнана страховим випадком за умови цього Договору страхувальник зобов`язаний надати страховику документи оформлені належним чином.

Позивач виконала умови договору, своєчасно повідомила відповідача про страховий випадок та своєчасно надала відповідні документи.

Згідно з пунктами 31.1-32.2 розділу 32 Договору, здійснення виплати страхового відшкодування проводиться страховиком на підставі заяви страхувальника та страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Страховик протягом 10 робочих днів після отримання всіх документів, передбачених п.31.1 розділу 31 Договору, та інформації передбаченої підпунктом 34.1.6 пункту 34. 1 розділу 34 Договору складає страховий акт про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Сторонами договору страхування не оспорюється, що ОСОБА_1 подано всі необхідні документи до відповідача передбачені п. 31.1 Договору.

Витрати на відновлювальний ремонт відшкодовуються на підставі акту автотоварознавчого дослідження(п. 32.8 розділу 32).

Разом з цим, суд враховує, що акт, поданий відповідачем, датований 14.01.2020 року.

Відповідно до п. 32.20 розділу 32 Договору виплата страхового відшкодування здійснюється протягом п`яти робочих днів з дати складання страхового акту. День виплати страхового відшкодування є день списання грошових коштів з рахункового рахунку страховика або день видачі грошових коштів з каси страховика.

Виходячи з умов договору та вимог закону, сума страхового відшкодування між сторонами повинна бути узгодженою.

Згідно умов п. 32.2 Договору № 0103-0802-0019 Страховик складає страховий акт протягом 10 робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів. Тобто за Договором 10 робочих днів закінчуються - 30.07.2019 р.

Пункт 32.20 Договору говорить, що виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати складання страхового акту. Тобто до 06.08.2019 р. включно.

Страховиком надано Звіт № 48405 від 29.07.2019 року в обґрунтування своїх заперечень, який позивачу так і не було вручено, що не оспорювалось відповідачем, акт датований 14.01.2020 року.

Аналізуючи наведене, відповідач всупереч умовам договору страхування безпідставно затягував позивачеві виплату страхового відшкодування, не надавав звіту чим порушив права позивача передбаченого договором.

Частиною 3 ст. 22 ЦК України визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Вирішуючи питання щодо розміру страхового відшкодування, суд дійшов до висновку, що наданий позивачем Висновок експерта від 22.10.2019 року № 22/10 відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Сума збитків заявлена позивачем - це є реальною сумою збитків, яка не перевищує суми, передбаченої договором.

Згідно висновку експерта № 22/10 від 22.10.2019 року вартість матеріальних збитків завданих власнику КТЗ Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з технічної точки зору, внаслідок ДТП, в цінах станом на час завершення висновку експерта становить 416 544 (чотириста шістнадцять тисяч п`ятсот сорок чотири) грн. 22 коп.

Страховою компанією частково відшкодовано суму матеріальних збитків, яку перераховано платіжним дорученням 5964 від 14.01.2020 року в сумі 234 587,00 грн., а також сплачено пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання, починаючи з 18.11.2019 року до 14.01.2020 року, в розмірі 10691, 80 грн.

З урахуванням часткової виплати страхового відшкодування, суд стягує з відповідача на користь позивача, в межах заявлених позовних вимог, суму матеріальних збитків в розмірі 151 182,54 грн.

З метою встановлення суми пошкодженого транспортного засобу позивачем було витрачено на проведення автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку та сплачено 2000 грн.

Суд відхиляє посилання відповідача про те, що відповідно до п. 34.3.6 проведення експертизи проводиться за власний рахунок, оскільки позивач, за відсутності відшкодування збитків відповідачем, була позбавлена в інший спосіб визначити вартість матеріального збитку.

За cт. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору страхування за період з 06.08.2019 року до 17.01.2020 року сума інфляційних нарахувань становить 3845,96 грн., проценти річних від простроченої суми становлять 5137,76 грн., пеня, яка з урахуванням часткової її виплати складає 43036,27 грн.

Наданий позивачем розрахунок узгоджується з вимогами ст. 625 ЦК України, а також договором страхування, який укладений сторонами. На його спростування сторона відповідача власного розрахунку не надавала.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивач на обґрунтування моральної шкоди послався на протиправні дії відповідача, які завдали йому моральних страждань, з посиланням на її переживання та отриманням стресу, суму оцінки на відшкодування моральної шкоди визначено нею у розмірі 20 000 грн.

Між тим, наведені неї критерії мають бути підтверджені не лише їх суб`єктивною оцінкою самим позивачем, а й відповідними будь-якими документами, які в матеріалах справи відсутні.

Проте з урахуванням того, що відповідач порушив умови договору, а позивач вимушений захищати їх в судовому порядку, що в будь-якому разі потребує додаткових зусиль, суд визнає, що заявлений розмір відшкодування занадто завищений позивачем, та вважає, що адекватним, розумним та справедливим розміром слід визначити на відшкодування моральної шкоди суму у 3 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що вимоги заявлені позивачем про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ч. 3 ст. 79 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на професійну правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з правовою допомогою сторін, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, обчислюється за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100; загальний розмір виплати не може перевищувати суми, розрахованої за відповідний час, виходячи із трикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження обставин надання правової допомоги ОСОБА_1 при розгляді даної справи суду були надані укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Насоновою М.С. договір про надання професійної правничої допомоги № 31 від 08.10.2019 р., свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю №772 від 10.12.2009р.;додаткова угода № 1 до договору про надання правничої допомоги № 31 від 08.10.2019 р. разом з квитанцією про оплату на суму - 1 266,00 грн.; додаткова угода № 2 до договору про надання правничої допомоги № 31 від 08.10.2019 р. разом з квитанцією про оплату на суму - 1 000,00 грн.; додаткова угода № 3 до договору про надання правничої допомоги № 31 від 08.10.2019 р. разом з квитанцією про оплату на суму - 2 743,00 грн.; додаткова угода № 4 до договору про надання правничої допомоги № 31 від 08.10.2019 р. разом з квитанцією про оплату на суму - 1 400,00 грн.; додаткова угода № 5 до договору про надання правничої допомоги № 31 від 08.10.2019 р. разом з квитанцією про оплату на суму - 132,00 грн.; додаткова угода № 6 до договору про надання правничої допомоги № 31 від 08.10.2019 р. - 2 500,00 грн.

Суд, зважаючи на складність справи, обсяг часу витрачений адвокатом на складання заяв, участь в судових засіданнях, задовольняє витрати на професійну правничу допомогу в розмірі визначеному позивачем, а саме в сумі 9 041 грн. 00 коп.

Керуючись ст.. 12, 13, 76-82, 89, 141,263-265, пп. 9 п.1 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРИШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ СК «Український страховий стандарт» (м. Київ, пров. Балтійський, 20, ЄДРПОУ - 22229921) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) страхове відшкодування - 151 182.54 гривень, суму інфляційних втрат - 3 845,96 гривень, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань - 43 036, 27 гривень, моральну шкоду - 3 000,00 гривень, витрати на проведення товарознавчого дослідження в сумі 2 000,00 грн.

Стягнути з ПрАТ СК «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 2 252 гривень. 04 коп., витрати на правничу допомогу в сумі 9 041,00 гривень.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін