Справа № 558/125/20
номер провадження 2/558/66/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне )

26 жовтня 2020 року смт. Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області

в складі:

одноособово суддя Олексюк А.О.,

секретар судового засідання Савкова Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.10.2020 року в розмірі 85776 гривень та судові витрати у розмірі 2102 гривні.

В позовній заяві позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" вказує про те, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 16.10.2012 року було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідачеві позивачем надано кредит в розмірі 25000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконано, однак відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору № б/н від 16.10. 2012 року щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та погашення суми заборгованості. Через невиконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 15 грудня 2019 року виникла заборгованість в розмірі 85776 гривень, що складається з:

57924,02 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту, 10125,51 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит,13165,71 гривень пені, 500 гривень штраф (фіксована частина), 4060,76 штраф (процентна складова).

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 85776 гривень заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.10.2012 року та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав письмову заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та зазначав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а за відсутності відповідача, повідомленого про час розгляду справи, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.50).

Відповідно до заяви від 02.07.2020 року ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи, призначений на 02.07.2020 року, так як він має намір заключити договір з адвокатом /а.с.64/.

Також ОСОБА_1 просив розгляд справи призначений на 01.10.2020 року перенести на іншу дату у зв`язку із сімейними обставинами (заява від 30.09.2020 року) /а.с.123/. Однак ОСОБА_1 в судові засідання на 10.08.2020 року, 03.09.2020 року та 21.10.2020 року не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку шляхом надіслання судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. З іншими клопотаннями відповідач до суду не звертався.

Причини неявки в судові засідання відповідач ОСОБА_1 не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав.

За таких обставин та за наявної згоди представника позивача, суд дійшов висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі.

В ході розгляду справи судом не вирішувалось питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У позовній заяві позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_1 16.10. 2012 року було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідачеві позивачем надано кредит в розмірі 25000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" у позовній заяві зазначає, що своєю заявою, поданою до банку, відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та відповідачем договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 16 жовтня 2012 року звернувся до позивача з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 23). Із змісту такої анкети-заяви встановлено, що вона містить відомості про персональні дані заявника, додаткову інформацію про нього.

Разом з тим, із змісту наданої до суду позивачем анкети-заяви відповідача, встановлено, що залишилися незаповненими, на час підписання відповідачем такої заяви, пункти а саме: у передостанньому розділі анкети-заяви не зазначено про те, що ознайомившись із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, яку саме заявник виявив бажання оформити на своє ім`я картку та не зазначено бажаний кредитний ліміт по платіжній картці (а.с. 23).

Крім того, анкета-заява не містить відомостей про встановлення будь-якої процентної ставки за користування кредитом чи відповідальності за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитом.

Така анкета-заява не містить відомостей про намір заявника отримати банківські послуги у повному обсязі.

Разом з тим, із змісту наданої до суду позивачем анкети-заяви, встановлено, що залишився незаповненим, на час підписання відповідачем такої заяви, пункт про те, що заявник отримав Пам`ятку, в тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування і ознайомився з її змістом під розпис (а.с. 23).

Доказів ознайомлення ОСОБА_1 з Умовами та правилами надання банківських послуг, які діяли на момент підписання анкети - заяви та підписання їх, позивачем до суду не надано.

Крім того, анкета-заява не містить відомостей (відповідні графи у анкеті не заповнені) про намір ОСОБА_1 отримати кредит та бажаний кредитний ліміт. Така анкета-заява не містить відомостей про встановлення будь-якої процентної ставки за користування кредитом чи відповідальності за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за користування кредитом.

Так, у позовній заяві позивач зазначив, що згідно кредитного договору № б/н від 16.10. 2012 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 25000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Із змісту доданого позивачем до позовної заяви Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 24) не встановлено, яку саме відповідач отримав кредитну картку та з якою базовою відсотковою ставкою на місяць.

Крім того, позивач обгрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що 01.09.2014 року відсоткова ставка була збільшена до 34,8% річних, з 01.04.2015 року до 43,2 % річних, однак позивачем не надано підтвердження того, що відповідача було повідомлено про збільшення відсоткової ставки і узгоджено з ним ці зміни.

Отже, наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 24), на який позивач посилається обгрунтовуючи свої позовні вимоги, не містить жодних відомостей, про те, що станом на 16.10. 2012 року (дату написання відповідачем анкети-заяви (укладення договору)), яка була встановлена банком відсоткова ставка на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором.

У анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначено про те, що його бажаний кредитний ліміт по платіжній картці «Універсальна GOLD» - 0 гривень.

Позивачем до позовної заяви не було надано жодного належного та допустимого доказу, що підтверджував би отримання відповідачем ОСОБА_1 кредиту згідно кредитного договору № б/н від 16 жовтня 2012 року.

Відомостей (та доказів, що їх підтверджували б) про те, чи видавались кредитні кошти (банківська карта) відповідачеві, починаючи з 16.10.2012 року, позивачем надано до суду не було.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16.10.2012 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 , станом на 02.04.2015 року (а.с. 7-9) та виписки за договором № б/н станом 01.07.2020 року (а.с.79-108), які позивачем були надані, як письмові докази вбачається, що станом на 16.10.2012 року кредитний ліміт ОСОБА_1 становив 00 гривень.

Відповідно до довідки Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" вбачається, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору № б/н отримав картки № НОМЕР_1 (термін дії 05/16), № НОМЕР_2 (термін дії 09/18), № НОМЕР_3 (термін дії 02/20), № НОМЕР_3 (термін дії 02/20), № НОМЕР_4 (термін дії 03/21) ( (а.с. 76).

Як зазначається у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування крединої картки оформленої на ОСОБА_1 за договором б/н (а.с.54) кредитний ліміт за каркою № НОМЕР_1 станом на 16.10.2012 року становить 00 гривень, в подальшому кредитний ліміт змінювався, однак ніде не зазначено відповідно до якого договору б/н та від якого числа проводились ці зміни щодо встановлення кредитного ліміту. Також не має доказів того, що відповідач звертався до позивача з заявою про встановлення та збільшення кредитного ліміту /а.с.75/.

Досліджуючи виписку за договором № б/н станом на 01.07.2020 року, судом було встановлено, що ОСОБА_1 проводились операції із картками АТ КБ «Приват Банк», однак встановити по якій саме із цих карток і за яким договором виникла заборгованість у ОСОБА_1 не вдалось, так як позивачем не наведено достатнього обґрунтування одночасної дії п`ятьох карток для обслуговування одного кредитного договору.

Повно та об`єктивно дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами надання відповідачеві кредиту (не надано квитанції про видачу грошових коштів, зарахування їх на картковий рахунок відповідача, з підтвердженням видачі платіжної картки відповідачеві).

Крім того, позивачем не доведено, що на час підписання відповідачем анкети-заяви, сторонами були узгоджені умови кредитування - суму кредиту, розмір процентів за користування кредитом, розмір неустойки, у випадку несвоєчасного виконання грошового зобов`язання, строк кредитування, тощо.

Відсутність підпису сторін, печатки банку на Умовах та правилах надання банківських послуг дає підстави вважати, що банком не були узгоджені з споживачем банківських послуг (відповідачем) умови кредитування - про умови кредитування банком не був поінформований споживач.

Така правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок доказування і подання доказів, крім того, визначений ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Дослідженими доказами по справі встановлено, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів, що підтверджували б надання відповідачеві кредиту, в тому числі, час та підстави надання кредитних коштів, докази про підстави нарахування відсотків (їх розміру), пені та штрафу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено свої позовні вимоги належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, встановлює відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат по сплаті судового збору (а.с. 1).

Відповідно до ст.ст. 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою у порядку та строки, що передбачені ст. 284 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Демидівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2020 року.

Суддя: А.О. Олексюк