Справа № 761/3361/20
Провадження № 2/761/4172/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Ковальчук В.А., Гриб Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява.

Позивачка у вимогах просить: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з січня 2020 року та до закінчення навчання або до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку, у зв`язку з тим, яка обставина настане першою.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебували в шлюбі та від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть, син проживає разом з позивачкою і знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Як зазначає позивачка, після розірвання шлюбу відповідач в примусовому порядку сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина. Крім того, позивачка посилається на те, що наразі, зважаючи на вартість продуктів харчування та житлово-комунальних послуг, вона із сином має скрутне матеріальне становище. При цьому, станом на даний час спільний з відповідачем син є студентом денного відділення вищого навчального закладу, а тому немає можливості працевлаштуватися. Таким чином, позивачка зазначає, що оскільки син після досягнення повноліття навчається, при цьому, потребує матеріальної допомоги, вона звернулася до суду з даним позовом.

15.05.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні заявлених вимог, з тих підстав, що наразі він не має можливості утримувати повнолітнього сина, адже у нього відсутні будь-які доходи, оскільки він не працює. При цьому, зазначив, що на утриманні має неповнолітню дитину від другого шлюбу. Крім того відповідач зазначає, що позивач не надала суду докази що син потребує матеріальної допомоги саме у зв`язку із навчанням, а не рівнем цін на даний час.

31.07.2020 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що відповідач є працездатною особою та не позбавлений можливості працевлаштуватися, для можливості виплати аліментів на навчання сина, водночас, зазначив що вона та дитина перебувають у скрутному матеріальному становищі.

07.08.2020 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив, що станом на теперішній час він звільнився з роботи та доглядає неповнолітню дитину, а тому немає фінансової можливості забезпечувати оплату навчання повнолітнього сина.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом з тим, до суду надійшла заява позивачки про слухання справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що підтримує поданий позов та просить його задовольнити в повному обсязі.

Крім того, до суду надійшла заява відповідача та його уповноваженого представника, в якій вони зазначають, що заперечують щодо задоволення заявлених позовних вимог та просять слухати справу без їх участі.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява третьої особи про слухання справи за його відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши заяви сторін, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_3 .

Як зазначається в свідоцтві про народження дитини, батьками зазначені - ОСОБА_2 - батько та ОСОБА_1 - мати.

02.09.2003 року зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що свідчить відповідне свідоцтво видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва.

Як вбачається з довідки, виданої Державним вищим навчальним закладом «Київський транспортно-економічний коледж» Національного транспортного університету, ОСОБА_3 з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року був студентом зазначеного навчального закладу, денного відділення спеціальності Фінанси, банківська справа та страхування, освітньо-професійної програми «Фінанси та кредит».

Як вбачається з матеріалів справи, в зазначеному закладі ОСОБА_3 навчався за державним замовленням, при цьому, отримував стипендію, про що свідчить відповідна довідка про доходи.

При цьому, відповідно до довідки №0301 від 22.09.2020 року, ОСОБА_3 є студентом першого курсу Національного транспортного університету денної форми навчання за державним замовленням. Термін навчання з 11.09.2020 року по 30.06.2022 року.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 перебуває на утриманні позивачки, зареєстрований та проживає разом з нею.

Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1).

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так, судом встановлено, що 29.02.2020 року ОСОБА_2 був звільнений за власним бажанням з ТОВ «Профдевелопмент», що підтверджується відповідним записом з трудової книжки.

Як зазначає відповідач, наразі, він не працевлаштований та не має доходу. В судовому засіданні доказів на спростування зазначеного здобуто не було.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 з 30.11.2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 та має на утриманні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, в даному випадку, вбачається, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, про те, що наразі відповідач має фінансову можливість утримувати повнолітнього сина до досягнення ним двадцяти трьох років, у зв`язку із його навчанням, адже судом встановлено, що на даний час, відповідач є безробітним та має на утриманні іншу неповнолітню дитину.

При цьому, суду не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем витрат у зв`язку з навчанням повнолітнього сина та не доведено наявності потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання, адже як встановлено судом дитина навчалася та продовжує навчатися у вищому навчальному закладі за державним замовленням, тобто безкоштовно.

Водночас, суду не надано відповідних доказів на підтвердження того, що витрати, які несе позивачка на утримання повнолітнього сина та їх скрутне матеріальне становище пов`язане, саме з витратами на навчання.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи предмет та підстави позову, заявлені вимоги, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 141, 213, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.180, 181, 182, 183, 199 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання- відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула