Справа № 2-2709/10
Провадження № 6/496/158/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., розглянувши матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_1 , стягувач: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. звернувся до суду з поданням в порядку ст. 440 ЦПК України, в якій просить суд вирішити питання щодо звернення стягнення на рухоме майно боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1500 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:004:0093, на якій розташований житловий будинок загальною площею 468,50 кв.м., житловою площею 112,10 кв.м.

В обґрунтування подання зазначив, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавчий лист по справі №2-2709/10, виданий Приморським районним судом м. Одеси про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Факторинг Україна» 326 016,22 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ- 2 513 585,06 грн., з яких - сума основного боргу - 1 946 508,08 грн., що за курсом НБУ становить 252 465,48 дол. США, сума заборгованості по відсоткам 279 084,50 грн., що еквівалентно по курсу НБУ 36 197,73 дол. США; - сума заборгованості по пені - 93 250,45 грн., що еквівалентно по курсу НБУ 12 094, 74 дол. США; - штрафних санкцій 194 742,03 грн., що еквівалентно по курсу НБУ 25 258,37 дол. США.

Для погашення заборгованості за вищезазначеним виконавчим документом стягнення звернуто на житловий будинок та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2906 від 03.07.2008 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Чужовською Н.Ю.

Право власності боржника на вищезазначений житловий будинок зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.07.2008 року, реєстраційний номер майна: 19799826 (підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, №2906 від 03.07.2008 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Чужовською Н.Ю.).

Разом з цим, право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1500 га, кадастровий номер: :02:004:0093, за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований вищевказаний житловий будинок, в установленому Законом порядку за боржником - не зареєстровано, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного земельного кадастру.

Таким чином, для погашення заборгованості за кредитним договором має бути звернуто стягнення на земельну ділянку, однак вказана земельна ділянка не зареєстрована належним чином, у зв`язку з чим приватний виконавець вимушений звернутися до суду із вказаним поданням.

Розглянувши подання, перевіривши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 440 ЦПК суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця (ч.10 ст. 440 ЦПК України).

Згідно положень ч.1 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Як вбачається зі змісту ст. 440 ЦПК України, вказаною статтею не вирішуються питання підсудності, тобто яким судом повинно вирішуватись подання за ст. 440 ЦПК, а тому слід розуміти право державного виконавця, яким відкрито виконавче провадження, звертатись до суду за визначеною законом підсудністю, в даному випадку за ст. 446 ЦПК України до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Враховуючи те, що рішення було прийнято Приморським районним судом м. Одеси, подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. має розглядатися саме Приморським районним судом м. Одеси.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що розділ VI ЦПК України врегульовує розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), як заключного етапу у процесі реалізації захисту цивільних прав, отже не є окремим видом судового провадження та окремою стадією цивільного процесу.

Отже, розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом. Тому, державний/приватний виконавець має право звертатися до суду з відповідним поданням, направленим на виконання ст. 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення стільки раз, скільки для цього необхідно, аби виконати судове рішення.

Враховуючи викладені обставини та зазначені норми чинного законодавства України приходжу до висновку про те, що подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. не підсудне Біляївському районному суду Одеської області, оскільки, справа розглянута Приморським районним судом м. Одеси, як судом першої інстанції, тому, подання необхідно передати на розгляд Приморському районному суду м. Одеси.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 32, 260, 352-355, ст. 440, ч.1 ст. 446 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали подання у справі №2-2709/10 (провадження №6/496/158/20) приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_1 , стягувач: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на нерухоме майно передати до Приморського районного суду м. Одеси, за підсудністю.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня її проголошення через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя М.Л. Пасечник