Справа № 2п-2156/09
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 жовтня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Кухти М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Леміша Миколи Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03 квітня 2009 року (у складі судді Семерака І.О.) про залишення без розгляду первісного та зустрічного позовів у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нежитлових приміщень і зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та товариства з обмеженою відповідальністю «Експортліс-Карпати» про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права приватної власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у листопаді 2007 р.

У грудні 2007 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом (а.с.11-12).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30 січня 2008 р. (а.с.25-27) у задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2009 р. указане судове рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до тогож суду іншим складом суду (а.77-79).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 03 квітня 2009 р. (оскаржувана ухвала) первісний позов ОСОБА_2 і зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційного скарги зводяться до такого:

-оскаржувана ухвала не підписана суддею;

-позивач за зустрічним позовом не уповноважувала ОСОБА_4 на подачу заяви про залишення позову без розгляду, оскільки у відповідній довіреності відсутні повноваження представника на подання такої заяви.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, із таких мотивів.

Підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення урегульовано ст. 376 ЦПК України.

Так відповідно до п.5 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні.

Як видно з матеріалів справи ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 03 квітня 2009 р. у справі № 2п-2156/09 (оскаржувана ухвала) не підписана головуючим суддею (а.с.87).

Це є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Також одним із доводів апеляційної скарги є те, що позивач за зустрічним позовом не уповноважувала ОСОБА_4 на подачу заяви про залишення позову без розгляду, оскільки у відповідній довіреності відсутні повноваження представника на подання такої заяви.

Із цього приводу належить зауважити наступне.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017 р.) суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Позивач має право залишити позов без розгляду на будь-якій стадії розгляду справи, окрім стадії судових дебатів (ч.8 ст. 193 ЦПК України) (у редакції, чинній до 15.12.2017 р.).

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_4 03.04.2009 р., діючи в інтересах ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.83). Просив залишити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ТОВ «Експортліс-Карпати» про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності без розгляду.

У судове засідання, яке відбулося 03.04.2009 р., згідно з журналом судового засідання ніхто не з`явився (а.с.85), відтак оскаржувана ухвала була постановлена за відсутності учасників справи, в тому числі позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.44 ЦПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017 р.) представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

У матеріалах справи міститься довіреність на представлення інтересів, якою ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси (а.с.84) з усіма необхідними для того повноваженнями, які надані, зокрема, позивачу. Разом з тим, у переліку повноважень права подавати заяву про залишенняпозову без розглядунемає.

І сама ОСОБА_1 заперечує той факт, що вона уповноважувала ОСОБА_4 подавати від її імені заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво є вчинення однією стороною (представником) певних дій від імені іншої сторони (яку представляють), в результаті чого цивільні права та обов`язки виникають і змінюються безпосередньо для особи, яку представляють.

Інститут представництва сприяє більш повному здійсненню прав та обов`язків суб`єктами цивільних правовідносин в тих випадках, коли вони в силу різних обставин не можуть здійснити необхідні юридичні дії особисто.

Діючи в чужих інтересах, представник зобов`язаний максимально виходити з інтересів довірителя.

Натомість, позивачка заперечує факт залишення її позовної заяви без розгляду, оскільки вважає необхідним отримати доступ до правосуддя та вирішити спір по суті в судовому порядку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заявлене представником ОСОБА_4 клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду суперечить інтересам останньої, про що заявлено в апеляційній скарзі.

Також належить зауважити, що судом першої інстанції було залишено без розгляду і первісний позов ОСОБА_2 , однак відповідних заяв позивач за первісним позовом не подавав.

Отже, через порушення п.5 ч.3 ст. 376 ЦПК України оскаржувану ухвалу належить скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду з підстав порушення норм процесуального права.

Керуючись п.5, ч.3 ст.376, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката Леміша Миколи Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03 квітня 2009 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 4.Повне судове рішення складено 23 жовтня 2020 р.

Судді: