КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи 361/737/13-ц

провадження номер № 22-ц/824/12047/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Власюка Дмитра Васильовича на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2013 року у складі судді Сердинського В.С., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому з урахуванням уточненння позовних вимог, просила поділити спільне майно подружжя, а саме: визнати за кожною із сторін право власності на 1/2 частину матеріалів та конструкцій (об`єкт незавершеного будівництва) по АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки, на якій він розташований, площею 0,1035 га від земельної ділянки площею 0,2071 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення вказаного вище позову, в якій просила накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1035 га, кадастровий номер :01:040:0035, з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в селі Красилівка Броварського району Київської області, а також заборонити ОСОБА_3 відчужувати житловий будинок по АДРЕСА_1 , який розташований на вказаній вище земельній ділянці.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач, як титульний власник спірного майна, намагається його продати з метою ухилення від поділу, а тому невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2013 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:040:0035 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також накладено арешт на житловий будинок з відповідними надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині накладення арешту на земельну ділянку, ОСОБА_1 ,який не брав участі у справі, однак вважає, що оскаржуваною ухвалою суду вирішено питання про його права та обов`язки, через свого представника - адвоката Власюка Д.В.подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в цій частині, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду від 26 червня 2013 року стосується прав ОСОБА_1 , оскільки він є співвласником земельної ділянки площею 0,2071 га з кадастровим номером :01:040:0035, яка розташована в селі Красилівка Броварського району відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 969694 від 25 березня 2008 року та договору дарування земельної ділянки від 21 квітня 2007 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вказує, що ОСОБА_1 має намір продати належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,1031 га з кадастровим номером :01:040:0035, однак наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про її арешт є перешкодою для її продажу.

Зазначає, що у даній справі рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову в частині визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 231284401:01:040:0035. Однак питання про скасування заходів забезпечення позову судом не вирішувалось. Тому вважає, що вжиті судом заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на земельну ділянку підлягають скасуванню. Оскільки ОСОБА_1 не є учасником справи, то відповідно до положень ЦПК України він не може звернутись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

Також вказує, що відповідач у справі ОСОБА_3 є власником лише частини спірної земельної ділянки площею 0,2071 га з кадастровим номером :01:040:0035, яка була поділена ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно до договору дарування земельної ділянки від 21 квітня 2007 року. Згідно Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,1031 га з кадастровим номером :01:040:0035 належить ОСОБА_1 , а суміжна земельна ділянка площею 0,1036 га з кадастровий номером :01:040:0060 належить ОСОБА_3 . Тому вважає, що накладення арешту судом на земельну ділянку з кадастровим номером :01:040:0035 є порушенням вимог закону та прав ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,а ухвалу суду першої інстанції - скасувати.

Позивач ОСОБА_2 не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась апеляційним судом за зареєстрованим місцем її проживання: АДРЕСА_2 , однак судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.42, т.3).

Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, позивач вважається належним чином повідомлена про розгляд справи.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Власюк Д.В. та відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення судових повісток (а.с.40-41, т.3).

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи сторін такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Доводів в частині накладення арешту на житловий будинок з відповідними надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , апеляційна скарга не містить, а тому апеляційним судом ухвала суду першої інстанції в цій частині не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи заяву в частині накладення арешту на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій і вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.151 ЦПК України, у редакції чинній на час постановлення судом ухвали, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З доданих до апеляційної скарги документів вбачається, що 25 березня 2008 року ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯД № 969694 на право власності на земельну ділянку площею 0,2071 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка розташована у селі Красилівка, Красилівська сільська рада, Броварського району, кадастровий номер :01:040:0035, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 червня 2007 року (а.с.10-11, т.3).

21 травня 2008 року ОСОБА_1 подарував ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1035 га від земельної ділянки площею 0,2071 га, кадастровий номер :01:040:0035, яка розташована в селі Красилівка Броварського району Київської області (а.с12-13), про що зроблено відмітку приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Єлістратовою С.В. в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 969694 від 25 березня 2008 року (а.с.12-13, т.3).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 липня 2020 року вбачається, що на підставі державного акту серії ЯД № 969694 від 25 березня 2008 року ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1031 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка розташована у селі Красилівка Броварського району Київської області, кадастровий номер :01:040:0035 (а.с.14-16, т.3).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:040:0035, суд першої інстанції не з`ясував, коло осіб, які є співвласниками спірної земельної ділянки, не встановив таким чином коло осіб, права яких може бути порушено при вчиненні такої процесуальної дії, внаслідок чого було порушено норми процесуального права та права особи, яка не залучалася до участі у розгляді справи, а саме, ОСОБА_1 .

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

З огляду на те, що оскаржуваною ухвалою було вирішено права та інтереси ОСОБА_1 на земельну ділянку, який не приймав участь у справі, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:040:0035 в силу ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Власюка Дмитра Васильовича - задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2013 року в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:040:0035, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована у селі Красилівка Броварського району Київської області - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині накладення арешту на земельну ділянку - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: