Провадження № 2/947/3844/20
Київський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Кириковій О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АРКС»
про стягнення грошових коштів,
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 17.09.2020 року, вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено дату, час і місце проведення судового засідання.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, у разі відсутності відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання призначене на 29.10.2020 року не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» підлягаючим задоволенню з наступних підстав.
До зазначеного договору страхування, сторонами було укладено додаток №1 №іл107а6к2 від 04.04.2016 року, зі строком дії з 15.04.2016 року по 14.04.2017 року.
10.04.2017 року о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Galant 1.6» д/н НОМЕР_2 в м. Одеса по вул. Ак. Корольова, 94/1, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Kai Rio» д/н НОМЕР_1 , який зупинився попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями, ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 13.1 «Правил дорожнього руху».
Постановою судді Київського районного суду міста Одеси від 15.05.2017 року по справі №520/4479/17, визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 320 (триста двадцять) гривень.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.
В силу ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тобто, наявність вини в діях ОСОБА_1 у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.04.2017 року, додатковому доказуванню не підлягає.
У насідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Як вбачається пошкоджений у вказаній дорожньо-транспортній пригоді транспортний засіб марки «Кіа Ріо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належав на праві власності ТОВ «ІЛТА», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Відповідно до витягу з реєстру МТСБУ, станом на 10.04.2017 року вищевказаний договір добровільного страхування стосовно транспортного засобу марки «Кіа Ріо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був чинний, страховиком значиться АТ «СК «АРКС».
Страхувальник ТОВ «ІЛТА» звернулось з заявою до позивача про виплату страхового відшкодування.
10.07.2017 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» винесено додатковий страховий акт №АХА2222557, яким збільшено визначену суму завданої шкоди забезпеченому транспортному засобу на підставі договору №іл107а6к2 від 04.04.2016 року, власником якого є ТОВ «ІЛТА»,та визначено додаткове страхове відшкодування в сумі 2341,80 грн.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «про страхування»).
Відповідно до статті 5 вказаного Закону, страхування може бути добровільним або обов`язковим.
Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом.
Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин (стаття 6 Закону).
Статтею 16 Закону встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 21 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхувальник зобов`язаний зокрема повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.
Страховик в свою чергу у відповідності до статті 20 Закону зобов`язаний зокрема протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Статтею 1192 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди в натурі або відшкодування завданих збитків в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як вбачається з наданого до суду витягу, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, 10.04.2017 року, відповідальність власника транспортного засобу марки «Мітсубісі», реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким керував відповідач, перед третіми особами було застраховано в ПрАТ СК «ЮНІВЕС», на підставі полісу АК3460652, з визначеним лімітом майнової шкоди у розмірі до 100 000 гривень.
ПрАТ «ЮНІВЕС» листом від 07.03.2019 року за вих. №19/03/07-17 повідомило позивача, що ОСОБА_1 в порушення вимог п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не подано у встановленні законом строки відповідної заяви про виплату страхового відшкодування, за наслідком чого у відповідності до ст.37 вказаного Закону, у ПрАТ «ЮНІВЕС» відсутній обов`язок з відшкодування виплаченого страхового відшкодування та останнє відмовляє у відповідній виплаті.
Суд зазначає, що у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до п.35.1 ст. 35 вказаного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
У випадку неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, такі дії є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п.37.1.4 Закону).
При викладених обставинах та порушення відповідачем умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з подання страховику заяви про виплату страхового відшкодування, суд погоджується, що у ПрАТ «ЮНІВЕС» відсутній обов`язок з виплати страхового відшкодування, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.04.2017 року, з вини відповідача по справі.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
На підставі викладеного, оскільки у страховика винної особи не настало обов`язку виплати страхового відшкодування, а позивачем було виплачено страхове відшкодування, суд вважає, що позивач набув право вимоги у відповідності до ст. 993 ЦК України на пред`явлення вимог до відповідача про відшкодування зазначених витрат.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 2102 гривні 00 копійок.
Керуючись ст. ст. ст.ст. 2, 4, 5, 6, 19, 76-78, 81, 141, 178, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.