Справа № 732/1348/20
Провадження № 2/732/589/20
28 жовтня 2020 року м. Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді - КарпинськоїН.М., секретаря - Воропаєвої К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у скороченому провадженні у залі суду у місті Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_2 та просила розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 09 жовтня 2015 року, актовий запис № 666 від 09.10.2015. Також позивач просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позовна заява мотивована тим, що Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 09 жовтня 2015 року між сторонами був зареєстрований шлюб, про що було складено відповідний актовий запис за № 666 від 09.10.2015 року. Від шлюбу сторони мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, так як відповідач на даний час проживає окремо, належної матеріальної допомоги дитині не надає. Протягом останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, які вони не підтримують з грудня 2019 року. Відповідач проживає окремо, не піклується про побудову сімейних відносин. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства припинено.
Ухвалою судді від 22 вересня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження а.с.13-14/.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, не запечерує щодо заочного розгляду справи (а.с.18).
Відповідач причини неявки не повідомив, відзиву не подав, був належним чином і завчасно повідомлений про час та місце судового розгляду (а.с.17).
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, з урахуванням згоди позивача на заочний розгляд справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Сторони уклали шлюб 09 жовтня 2015 року, про що Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за № 666 від 09.10.2015, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 09.10.2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.6).
Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 13 січня 2016 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції) (а.с.8).
Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції.
За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.
Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ст.181 СКУ способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.182 СК - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Договору про участь в утриманні дитини батьки між собою не укладали.
Згідно обраного позивачем виду аліментів, аліменти призначаються у частці від доходу, що відповідає вимогам СК України.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню сторін, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.51 Конституції України, ст.ст.56, 110-112, 180-182 СК України, у відповідності до ст.ст.12, 13, 43, 223, 247, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстрований 09 жовтня 2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 666 - розірвати.
Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_1 ».
Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 11 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень внаслідок задоволення вимог про стягнення аліментів.

Направити ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням, копію заочного рішення на протязі двох днів з дня його проголошення і роз"яснити, що він має право на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, подати до суду заяву про перегляд заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо повне рішення не було вручено в день його проголошення учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Карпинська Н.М.