У Х В А Л А

08 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 278/1009/18

провадження № 61-5414 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року в справі за позовом Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, ОСОБА_1 про визнання незаконними наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, скасування рішення про державну реєстрацію, повернення земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року заступник прокурора Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з позовом Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, ОСОБА_1 , в якому просив:

-визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про надання ОСОБА_1 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих на території Туровецької сільської ради Житомирського району Житомирської області загальною площею 100,2802 га;

-визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, якими затверджено проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 , загальною площею 90,8364 га, що розташовані на території Житомирського району, за межами населених пунктів Туровецької сільської ради Житомирського району Житомирської області; визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, які укладені між Головним управлінням Держгеокадастру в Житомирській області та ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Туровецької сільської ради, Житомирського району, Житомирської області; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про інше речове право, щодо згадуваних договорів оренди землі;

-зобов`язати ОСОБА_1 повернути Головному управлінню Держгеокадастру в Житомирській області земельні ділянки загальною площею 90,8364 га, які знаходяться на території Туровецької сільської ради, Житомирського району, Житомирської області.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 17 січня 2020 року позовну заяву заступник прокурора Житомирської місцевої прокуратури залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 257 ЦПК України. Крім того, суд зазначав, що позовні вимоги прокурора про зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельні ділянки на користь ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, вказують на те, що позивач та відповідач збігаються в одній особі.

Не погоджуючи із даною ухвалою, заступник керівника Житомирської місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду .

Постановою Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури задоволено, ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 17 січня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції та вважав, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив ГУ Держгеокадастру у Житомирській області одним зі співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання незаконними і скасування його оскаржених наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, стороною, яких є ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, помилковим є висновок суду першої інстанції про неможливість захисту прокурором інтересів держави за вимогами, які заявив прокурор.

Позовні вимоги прокурора про зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельні ділянки на користь ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, які вказують на те, що позивач та відповідач збігаються в одній особі, про що зазначив в ухвалі суд першої інстанції, не є підставою для залишення позову без розгляду в розумінні п.1 ч.1 ст.257 ЦПК України.

23 березня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, в якій скаржник просивце судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 зазначає порушення норм процесуального права, а саме частини 4 статті 263 ЦПК України. Скаржник зазначає, що апеляційний суд не врахував висновок Верховного Суду висловлений у постанові від 31 жовтня 2019 року щодо застосування норм права (абзац 1 частина 3 стаття 23 Закону України «Про прокуратуру») до спірних правовідносин саме у цій справі.

Також, скаржник вважає, що апеляційний суд помилково послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18, оскільки в цій справі було скасовано ухвалу про залишення позову без розгляду з підстав порушення юрисдикції, а не відсутності процесуальної дієздатності.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 6 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати із Житомирського районного суду Житомирської області цивільну справу № 278/1009/18 за позовом Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, ОСОБА_1 про визнання незаконними наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, скасування рішення про державну реєстрацію, повернення земельних ділянок.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров