Провадження № 2-з/522/622/20
УХВАЛА

29 жовтня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

При секретарі судового засідання Пейкова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кочерженко М.А. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на морське судно (до подання позову),

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява до подання позову ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на морське судно «PACIFIC VICTOR» (IMO 9458456, прапор Гонконг), що прямує до Одеського морського торговельного порту.

Заявник мотивує вимоги тим, що він працював згідно із трудовим контрактом моряка на посаді матроса на т/х PACIFIC VICTOR в період з 20 липня 2017 року по 09 травня 2018 року. На початку травня ОСОБА_1 почав почувати себе погано і втрачати зір. 7 травня 2018 року він був обстежений лікарем, який встановив діагноз: оклюзії центральної сітківки лівого ока та було виявлено необхідність подальшої медичної терапії. 9 травня 2017 року ОСОБА_1 був репатрійований додому, де він продовжив лікування в Інституті очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова. Після проведеного лікування гострота зору лівого ока моряка внаслідок хвороби, отриманої ним за час роботи на судні, становить 5-7%.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 403622 від 01.11.2019 року ОСОБА_1 присвоєно третю групу інвалідності.

Разом із тим, до початку роботи моряка на цьому судні гострота його зору становила 100%, що підтверджується відповідним медичним свідоцтвом. Таким чином, внаслідок роботи на т/х PACIFIC VICTOR ОСОБА_1 повністю втратив професійну працездатність та позбавився професії, а тому заявник вважає компанію «ISTANBUL DENIZCILIK VE DENIZ TASIMACILIGI ANONIM SIRKETI» відповідальною за ушкодження здоров`я, тобто йому була завдана шкода джерелом підвищеної небезпеки, а судновласник, в свою чергу, зобов`язаний її відшкодувати незалежно від наявності вини.

Отже, вимоги ОСОБА_1 до компанії «ISTANBUL DENIZCILIK VE DENIZ TASIMACILIGI ANONIM SIRKETI» становлять 259 560 доларів США, що складаються з компенсації у зв`язку із постійною втратою працездатності відповідно до трудового контракту моряка у розмірі 103 824 дол. США та вимог із відшкодування шкоди, завданої здоров`ю у сумі 155 736 доларів США.

Заявник вважає, що у нього наявна морська вимога, яка є підставою для накладення арешту на морське судно «PACIFIC VICTOR» (IMO 9458456, прапор Гонконгу), яке належить компанії «CLOUD JET LTD» та перебуває під управлінням компанії «ISTANBUL DENIZCILIK VE DENIZ» та прямує до Одеського морського торговельного порту.

Крім того, 28.10.2020 року до матеріалів справи наданий адвокатський запит та відповідь на нього капітана Одеського морського порту, який підтверджує, що судно «PACIFIC VICTOR» (IMO 9458456) перебуває біля причалу Одеського морського порту.

Ухвалою від 28 жовтня 2020 року по справі відкрито провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Україна є учасником Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна (далі - Конвеція), прийнятої 10.05.1952 року в Брюсселі (на підставі Закону України №370VI від 07.09.3011 р. «Про приєднання України до Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна»).

Згідно до ст. 3 Конвенції, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття.

Відповідно до ст. 4 Конвенції на судно може бути накладений арешт не інакше, як з дозволу суду або відповідного судового органу Договірної Держави, в якій здійснено арешт.

У відповідності до ст. 41 КТМ України судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії. Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 цього Кодексу, під час перебування судна в морському порту України.

Згідно до ст. 42 КТМ України судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, вимога, пов`язана із заробітною платою та іншими коштами, що належать капітану, членам командного складу та іншим членам екіпажу у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків на борту судна, включаючи витрати на репатріацію і внески за соціальним страхуванням, що сплачуються від їх імені.

В порядку ст.43 КТМ України судно, стосовно якого виникли морські вимоги, може бути арештовано тільки за наявності хоча б однієї з умов що, вимога входить до категорії привілейованих вимог згідно з пунктами 1, 2, 3-5 і 7 статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до глави 2 Привілейовані вимоги ст.358 КТМ України підлягають переважному задоволенню перед іншими вимогами, у тому числі перед вимогами, забезпеченими заставою, у першу чергу - вимоги, що випливають з трудових взаємовідносин, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, і після їх повного відшкодування - вимоги щодо соціального страхування, оскільки всі ці вимоги стосуються відповідного судна.

Згідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України співмірність з розміром позивних вимого такого заходу як накладення арешту на судно, не вимагається.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою.

З огляду на той факт, що відповідачі є нерезидентами, єдиним відомим майном, що знаходиться на території України є судно, яке може залишити територіальні води України у будь-який момент. Відповідно до наданої відповіді на адвокатський запит капітану Одеського морського порту не відомо до якого часу буде перебувати судно в акваторії порту.

З урахуванням тих обставин, що судно стоїть біля причалу в Одеському морському порту (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1), наразі є обґрунтовані підстави вважати, що не накладення арешту на судно в подальшому може призвести до невиконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди здоров`ю.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.( п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позов»).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспектів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд встановив, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді арешту судна передбачений нормами чинного законодавства, та є доцільним заходом забезпечення позовних вимог про відшкодування шкоди здоров`ю. Таке забезпечення позову, враховуючи його предмет, можна вважати співмірним із заявленими вимогами.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Також, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як відсутність арешту вказаного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість для відповідача відчужити майно третім особам, що суттєво ускладнить виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Таким чином, з метою забезпечення права на ефективний захист, заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту на морське судно, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-150 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про вжиття заходів забезпечення позову до компанії «ISTANBUL DENIZCILIK VE DENIZ TASIMACILIGI ANONIM SIRKETI» та компанії «CLOUD JET LTD» про відшкодування шкоди здоров`ю задовольнити.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на судно «PACIFIC VICTOR» (IMO 9458456, прапор Гонконгу), що знаходиться в акваторії Одеського морського торговельного порту.

Копію цієї ухвали направити до Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрації Одеського морського порту), капітану Одеського морського порту, Південному регіональному управлінню Державної прикордонної служби та Одеської митниці Державної фіскальної служби України для виконання, іншим учасникам справи та судна - PACIFIC VICTOR» (IMO 9458456, прапор ОСОБА_2 ) до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом (ч.1 ст. 157 ЦПК України).

Суддя Л. М. Чернявська