Номер провадження: 22-ц/813/2962/20
Номер справи місцевого суду: 501/1738/17
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», Приватного підприємства «Прогресфарм» (треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб) про припинення договору іпотеки, на рішення Іллічівського міського суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Смирнова В.В. 27 березня 2019 року у м. Чорноморськ Одеської області, -

встановила:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом, який було уточнено, до ПАТ «Банк «Київська Русь», ПП «Прогресфарм», треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про припинення договору іпотеки (т. 1 а.с. 2-4, 98-101).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що 06 червня 2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки. Відповідно до п.1.1. Договору, іпотека за вказаним договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя ПАТ «Банк «Київська Русь» за Кредитним договором № 393-02-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14 березня 2013 року, що укладений між Іпотекодержателем і ПП «Прогресфарм», за умовами якого останній зобов`язаний у термін не пізніше 13 березня 2015 року повернути Іпотекодержателю кредит в сумі 3 100 000 доларів США.

Крім того, відповідно до п.1.2. Договору, Іпотекодавець ( ОСОБА_1 ) з метою забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно, розташоване в АДРЕСА_1 , а саме: одноповерховий житловий будинок з мансардним поверхом площею 199,9 м2; двоповерховий будинок з підвальним та мансардними поверхами площею 866,5 м2; земельна ділянка кадастровий номер 511080000:02:001:0123 загальною площею 0,182 га.

Відповідно до Договору про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Слаєвою Р.К. шостого червня дві тисячі тринадцятого року, зареєстрованого в реєстрі № 2327, було внесено ряд змін до вказаного договору іпотеки. Відповідно до умов Договору від 09 лютого 2015 року ОСОБА_1 , як власник майна, поручається за виконання кредитних зобов`язань ПП «Прогресфарм» власним майном, вказаним вище.

При цьому, відповідно до умов договору іпотеки, основним зобов`язанням є зобов`язання ПП «Прогресфарм», яке випливає з Кредитного договору, в тому числі: повернути Іпотекодержателю Кредит в сумі 2 200 000 доларів США не пізніше 31 липня 2016 року, сплачувати проценти за користування Кредитом в розмірі, порядку та строки, визначені Кредитним договором, сплачувати неустойку, штрафи, пеню та інші платежі в строки, в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, тощо.

Інші зміни до вказаного Договору іпотеки не вносились.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено (т. 2 а.с. 111-115).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, ПАТ «Банк «Київська Русь», звернувшись до господарського суду із позовом про стягнення заборгованості до ПП «Прогресфарм» (справа №916/3443/15), вже обрав спосіб захисту порушеного права. Таким чином, ПАТ «Банк «Київська Русь», зловживаючи правами, утримує обтяження на належне апелянту майно, не маючи наміру задовольняти власні вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, судом не було враховано, що ОСОБА_1 здійснив часткове погашення за кредитним договором, істотно зменшивши існуючу заборгованість ПП «Прогресфарм» (т. 2 а.с. 140-143).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,14 березня 2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ПП «Прогресфарм» було укладено Кредитний договір № 393-02-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії із змінами та доповненнями.

Відповідно до положень вказаного Кредитного договору, Банк на умовах, передбачених Кредитним договором, відкриває Позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію, в межах якої зобов`язується надавати Позичальнику в користування грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі.

Кредит надається Позичальнику в наступній валюті - долар США, впродовж строку дії кредитної лінії окремими частинами (траншами) або в повному обсязі, з лімітом кредитування за кредитною лінією 2 200 000,00 дол. США (два мільйони двісті тисяч доларів США) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,75% річних на строк до 31 липня 2016 року (п.п. 1.1., 1.2. Кредитного договору), тобто, умовами Кредитного договору під час укладання було визначено саме строк, в межах якого здійснюється кредитування Позичальника, а не строк дії Кредитного договору.

Положеннями Кредитного договору передбачено, що кредит надається Позичальнику вмежах загального ліміту кредитування кредитної лінії (п. 1.2. Кредитного договору у безготівковій формі, шляхом перерахування суми кожного окремого траншу на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 у дол. США, який відкрито в Банку, або перерахування коштів на поточні рахунки інших, ніж Позичальник, отримувачів (п. 2.3 Кредитного договору) на підставі заяви Позичальника про перерахування кредитних коштів, підписаною уповноваженою особою Позичальника та завіреною печаткою Позичальника із зазначенням реквізитів для перерахування Банком кредитних коштів (п. 2.2. Кредитного договору). Для обліку строкової заборгованості Позичальника за кредитом, Банк відкрив позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_2 в дол. США, в Чорноморський філії ПАТ ««Банк «Київська Русь», код банку 388562 (п. 2.1. Кредитного договору).

Повернення кредиту Позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів з поточного рахунку Позичальника на позичковий рахунок відповідно до Графіка (Додаток 1 від 05 лютого 2015 року) (п. 4.1. Кредитного договору).

Порядок нарахування та сплати процентів за користування кредитом врегулювано п. п. 4.4. - 4.6. кредитного договору.

Як вірно вказано у рішенні суду першої інстанції, відповідно до п. 10.1 Кредитного договору, договір набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками, і діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за договором, а не до 31 липня 2016 року, як вказує позивач у позовній заяві (т.1 а-с. 36-57, 59-69).

Сторонами не заперечується, що Банк виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту в межах відкритої кредитної лінії, перерахував грошові кошти відповідно заявок Позичальника.

Станом на 02 жовтня 2017 року Позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав, заборгованість за Кредитним договором не погасив.

Крім того, в провадженні господарського суду Одеської знаходиться справа №916/3443/15 за позовом Банку до ПП «Прогресфарм" стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Станом на сьогоднішній день вказана справа не розглянута.

09 червня 2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки. Відповідно до п.1.1. Договору, іпотека за вказаним договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя (ПАТ «Банк «Київська Русь») за Кредитним договором № 393-02-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14 березня 2013 року, що укладений між Іпотекодержателем і Приватним підприємством «Прогресфарм», за умовами якого останній зобов`язаний у термін не пізніше 13 березня 2015 року повернути Іпотекодержателю кредит в сумі 3 100 000 доларів США (т.1 а.с. 8-35).

Крім того, відповідно до п.1.2. Договору, Іпотекодавець (позивач) з метою забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно, розташоване в АДРЕСА_1 , а саме:

Одноповерховий житловий будинок з мансардним поверхом площею 199,9 м2;

Двоповерховий будинок з підвальним та мансардними поверхами площею 866,5 м2;

Земельну ділянку кадастровий номер 511080000:02:001:0123 загальною площею 0,182 га.

Відповідно до Договору про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Слаєвою Р.К. 06 червня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі № 2327, було внесено ряд змін до вказаного договору іпотеки. Відповідно до умов Договору від 09 лютого 2015 року ОСОБА_1 , як власник майна, поручається за виконання кредитних зобов`язань ПП «Прогресфарм» власним майном, вказаним вище.

При цьому, відповідно до умов договору іпотеки, основним зобов`язанням є зобов`язання ПП «Прогресфарм», яке випливає з Кредитного договору, в тому числі: повернути Іпотекодержателю Кредит в сумі 2 200 000 (два мільйони двісті тисяч) доларів США не пізніше 31 липня 2016 року, сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі, порядку та строки, визначені Кредитним договором, сплачувати неустойку, штрафи, пеню та інші платежі в строки, в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором тощо.

Інші зміни до вказаного Договору іпотеки не вносились.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід враховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось невиконаним.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії договору іпотеки. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, до яких, зокрема, належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Таким чином, якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, то усі права і обов`язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися і є діючими до його повного виконання.

Колегією суддів встановлено, що основне зобов`язання боржник не виконав, крім того, договір кредиту не визнавався недійсним, строк його дії не закінчився, а отже основне зобов`язання за кредитним договором не припинилось, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав вважати іпотеку припиненою.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ПАТ «Банк «Київська Русь», звернувшись до господарського суду із позовом про стягнення заборгованості до ПП «Прогресфарм» (справа №916/3443/15), вже обрав спосіб захисту порушеного права. Таким чином, ПАТ «Банк «Київська Русь», зловживаючи правами, утримує обтяження на належне апелянту майно, не маючи наміру задовольняти власні вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів зауважує, що вказані доводи є, по суті, запереченням апелянта на позов АТ «Банк «Київська Русь» у справі №916/3443/15, яка розглядається господарським судом, і вказані обставини не є предметом розгляду даної цивільної справи.

Також, безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 здійснив часткове погашення за кредитним договором, істотно зменшивши існуючу заборгованість ПП «Прогресфарм», оскільки п.п.4.4.-4.4.2 Договору іпотеки передбачено, зокрема, що іпотека припиняється виконанням у повному обсязі основого зобов`язання. Таким чином, оскільки повне погашення заборгованості за кредитним договором не відбулось, то у суду відсуні правові підстави вважати іпотеку припиненою.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 27 жовтня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе