Ухвала

Іменем України

23 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 757/15945/16

провадження № 61-14978ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Карпенко С. О., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Металіст» про визнання недійсним рішення загальних зборів членів кооперативу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року у справі № 757/15945/16-ц.

Заява мотивована тим, що підставою для ухвалення рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року про відмову у задоволенні позову стало рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року у справі № 757/31606/15-ц, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу (далі - ЖБК) «Металіст», Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Київенерго» про зобов`язання здійснити перерахунки за житлово-комунальні послуги. Оскільки вказане рішення було скасовано судом касаційної інстанції, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, ОСОБА_1 вважав, що вказані обставини є нововиявленими та такими, що спростовують висновки суду про відсутність підстав для задоволення його позову про визнання недійсним рішення загальних зборів членів ЖБК «Металіст» від 06 квітня 2013 року.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що заявником не доведено факту існування нововиявлених обставин, які могли б вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом при ухваленні судового рішення від 26 вересня 2016 року у справі № 757/15945/16-ц.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, оскільки процесуально очевидною є підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме: скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду (пункт 3 частини другої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)). Відмова в позові була обґрунтована саме скасованим судовим рішенням. Посилання судів на те, що підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами має бути «не допоміжною», є необґрунтованими. Таке розмежування не відповідає змісту пункту 3 частини другої статті 423 ЦПК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ЖБК «Металіст» про визнання недійсним рішення загальних зборів членів кооперативу від 06 квітня 2013 року, оформленого пунктом 4 протоколу № 3, в частині затвердження тарифу квартплати, розрахованого у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, у розмірі: 2,75 грн/м2 для всіх поверхів, крім першого, та 2,22 грн/м2 для першого поверху, та введення його в дію з 01 квітня 2013 року.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ЖБК «Металіст» про визнання недійсним рішення загальних зборів членів кооперативу.

Підставою для відмови у задоволенні позову стало те, що визначення загальними зборами ЖБК «Металіст» розміру внесків (платежів) на утримання будинку і прибудинкової території не потребує затвердження чи погодження органами державної влади чи місцевого самоврядування. Розмір витрат з утримання будинку та прибудинкової території визначено з урахуванням положень статуту кооперативу та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30 квітня 1985 року № 186, тобто в межах наданих їм повноважень. Застосування в оспорюваному рішенні загальних зборів членів кооперативу поняття «тариф квартплати» не є підставою для скасування цього рішення, оскільки за своєю правовою природою таке поняття є внеском на утримання будинку та прибудинкової території.

Звертаючись до суду із заявою ОСОБА_1 зазначав, що підставою для перегляду рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року за нововиявленими обставинами є факт скасування рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року у справі № 757/31606/15-ц, яким було відмовлено у задоволенні його позову до ЖБК «Металіст», ПАТ «Київенерго» про зобов`язання здійснити перерахунок за житлово-комунальні послуги та яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке просить переглянути заявник.

Тобто, ОСОБА_1 вважає, що ця обставина є істотною для ухвалення правильного судового рішення у справі та такою, що спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення його позову про визнання недійсним рішення загальних зборів членів ЖБК «Металіст» від 06 квітня 2013 року.

У відповідності до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначення обставин нововиявленими необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

З рішень Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» та від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» вбачається, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Проаналізувавши зміст рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року та наведені заявником підстави для його перегляду за нововиявленими обставинами, враховуючи предмет спору (визнання недійсним рішення загальних зборів) суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що обставини, з яких ОСОБА_1 просить переглянути рішення суду, не є обставинами, які в розумінні статті 423 ЦПК України можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалюючи рішення від 26 вересня 2016 року, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, перевіривши законність пред`явлених вимог, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Скасування судом касаційної інстанції судового рішення в іншій справі, яке не було преюдиційним для даної справи, не може бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення, яке набрало законної сили 31 січня 2017 року, тобто набуло статусуостаточного.

Суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що заявником не доведено наявності існування нововиявлених обставин, які могли б вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом при ухваленні судового рішення від 26 вересня 2016 року у справі № 757/15945/16-ц.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені в судовому рішенні від 26 вересня 2016 року, що набрало законної сили.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (№ 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є правильними.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника з їх змістом.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Металіст» про визнання недійсним рішення загальних зборів членів кооперативу.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

В. С. Жданова

С. О. Карпенко