Ухвала

23 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 464/3214/16-ц

провадження № 61-3294св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач (відповідач) - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач (позивач) - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Сихівського районного суду м. Львова

від 27 серпня 2018 року у складі судді Горбань О. Ю. та постанову Львівського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., Савуляка Р. В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року, позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 011-2008-001 від 09 січня

2008 року в розмірі 84 935,56 дол. США, з яких: 2 801,60 дол. США - прострочена заборгованість, 73 402,72 дол. США - сума дострокового стягнення кредиту,

8 298,89 дол. США - відсотки, 432,35 дол. США - підвищені відсотки.

Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивачем правомірно застосовано процентну ставку 12,95% за весь період прострочення заборгованості з 01 червня 2015 року

до 09 березня 2016 року та підвищені відсотки в розмірі 38,85 %, оскільки технічний паспорт не є правовстановлюючим документом та таким

не підтверджується здача житлового будинку в експлуатацію.

Крім того, суд апеляційної інстанції не прийняв за основу висновок судово-економічної експертизи згідно якого нарахування процентів за ставкою 12,95 % не відповідає умовам підпункту 1.1 договору № 011-2008-001 від 09 січня

2008 року умовою якого є введення об`єкта в експлуатацію.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суди дійшли висновку,

що уклавши кредитний договір № 011-2008-001 та посвідчивши його нотаріально, ОСОБА_1 протягом 2008-2015 років його умови виконував, вносячи у касу банку грошові кошти згідно графіка погашення боргу. Вищенаведене підтверджує, що укладений між сторонами договір відповідає положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

У лютому 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду,

у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову

ПАТ «Універсал Банк» тазадоволення зустрічного позову ОСОБА_1 .

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази у їх сукупності, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Кредитний договір припинив свою дію 06 грудня 2015 року, оскільки відповідач 05 жовтня 2015 року отримав вимогу про дострокове погашення всієї суми кредиту, а тому сума заборгованості, яка вказана в розрахунку не відповідає реальній сумі заборгованості так як включає відсотки нараховані після припинення дії кредитного договору.

Крім того, суд не врахував вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки банк не довів відповідачу в письмовій формі всю необхідну інформацію по договору. У кредитному договорі не зазначена інформація передбачена частиною четвертою статті 11 Закону, а в графіку погашення заборгованості зазначено лише дату погашення заборгованості та залишок заборгованості за кредитом у доларах США у кожному платіжному періоді, при цьому відповідачем ні в Кредитному договорі , ні в Графіку погашення заборгованості не відображено витрат пов`язаних з отриманням кредиту на користь страховиків, оцінювачів, нотаріусів.

Суди попередніх інстанцій прийняли рішення без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 755/7704/15 та від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу

до касаційного суду не направили.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційних скарг викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 серпня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року, призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

М. Є. Червинська