Справа № 487/1334/20
Провадження № 2/487/1325/20
РІШЕННЯ

Іменем України

27.10.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря Рафальської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2020 Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради (місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, ) в інтересах дитини ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), в якій просить позбавити батьківських прав останнього стосовно його дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути аліменти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття, на її особистий рахунок.

Як на підставу позовних вимог посилається на те, що відповідач з дитиною проживає в квартирі де мешкає дві родини. В кімнаті де проживав батько з дитиною постійно брудно, не прибрано, кімната захаращена сміттям, відчувається стійкий неприємний запах, батько не слідкує за порядком в помешканні, чим створює антисанітарні умови для проживання дитини. Спеціалістами служби у справах дітей та працівниками поліції неодноразово з відповідачем проводились бесіди щодо відповідального батьківства, але це не дало позитивних результатів. До служби у справах дітей адміністрації Заводського району продовжують надходити скарги, телефонні дзвінки щодо неналежного виконання батьком батьківських обов`язків. Дитина не отримує дошкільну освіту, не організована, батько не дбає про її зовнішній вигляд, порушує право дитини на отримання якісної медичної допомоги. За неналежний догляд за дитиною на батька складено адміністративний протокол про адмііністративне правопорушення за ознаками ст. 184 КУпАП. Вважають, що батько не переймається вихованням та утриманням дитини, порушує її законні права та інтереси, у зв`язку з чим вимушені звернутись до суду.

06 березня 2020 року по даній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

27 липня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

До судового засідання представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву до суду не надіслав.

За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Аналогічна норма закріплена у статті 80 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мати дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , психічно хвора, перебуває в Баштанському будинку - інтернаті психоневрологічного профілю на довготривалому лікуванні, з дитиною не проживає, що підтверджується листом КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради від 10.02.2020р. №01-02.07/133.

Батько не працює, веде асоціальний спосіб життя. Відповідно до інформації Заводського відділу поліції ГУНП батько за місцем проживання характеризується посередньо, схильний до вживання наркотичних засобів.

02.01.2020 на "гарячу лінію" служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради надійшло чергове повідомлення про залишення дитини без нагляду дорослих по АДРЕСА_1 .

У ході перевірки встановлено, що батько має гостро виражені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим працівниками поліції був направлений до Миколаївського обласного наркотичного диспансеру для проведення відповідного тесту на наркотики, тест дав позитивний результат.

Відповідно до актів обстеження умов проживання дитини №223 від 27.09.2019р, №234 від 09.10.2019р, № 314 від 21.12.2019 р. за адресою АДРЕСА_1 було встановлено, що в помешканні порушені санітарно-гігієнічні норми, брудно, розкидані речі, відсутнє освітлення, в кімнаті є неприємний запах.

02.01.2020 року дитину було вміщено до комунального закладу "Центр соціально - психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради, де вона знаходиться і на цей час.

За повідомленням Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, з ОСОБА_2 відбулася профілактична бесіда та у відношенні нього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей.

З 08.01.2020 дитина перебуває на обліку служби у справах дітей як така, що опинилася в складних життєвих обставинах.

Згідно з листом КЗ "Миколаївський центр соціально - психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради батько з 02.01.2020 року не відвідував дитину у закладі та не телефонував їй.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо своїх дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовкою до самостійного життя.

Отже зазначені вище фактори, суд розцінює, як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, яка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з інтересів дитини.

Також суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню вимогу про стягнення з відповідача аліментів на дитину, виходячи з наступного.

Відповідно дост.166 ч.2 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов`язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності у останнього інших утриманців та інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З урахуванням викладеного, та виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви - 03.03.2020 року та до повноліття дитини, на особистий рахунок дитини.

Крім того, відповідно до вимогст.141 ЦПК України, з дотриманням положенняст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 березя 2020 року і до повноліття дитини, шляхом перерахування на особистий рахунок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В.Кузьменко