Ухвала

Іменем України

23 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 442/5224/18

провадження № 61-15446ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 серпня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі заподанням старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Фурдиги Віталія Омеляновича, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», про заміну сторони у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року старший державний виконавецьДрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Дрогобицький міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Львівській області) Фурдига В. О. звернувся до суду із поданням про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк») на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Траст Фінанс»).

Подання обґрунтоване тим, що у Дрогобицькому міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження АСВП № 54248042 на виконання виконавчого листа № 2-1418/2010, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 14 червня 2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» (далі - ПАТ «Фольксбанк») заборгованості за кредитним договором, яка складає 198 433,59 дол США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 04 березня 2010 року становить 1 583 500,04 грн, 1 700,00 грн державного мита, 120,00 грн витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 1 585 320,04 грн.

22 лютого 2018 року надійшла заява ТОВ «ФК «Траст Фінанс» про те, що відповідно до умов договору відступлення права вимоги від 29 грудня 2017 року останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками ПАТ «ВіЕс Банк», тому виникла потреба у заміні стягувача правонаступником.

Із урахуванням наведеного, заявник просив подання задовольнити.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 серпня 2018 року подання задоволено. Замінено вибулого стягувача ПАТ «ВіЕс Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Траст Фінанс» при виконанні виконавчого листа, виданого 14 червня 2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області № 2-1418/2010, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором, яка складає 198 433,59 дол. США за офіційним курсом Національного банку України станом на 04 березня 2010 року становить 1 583 500,04 грн, 1 700,00 грн державного мита, 120,00 грн витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 1 585 320,04 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково.Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 серпня 2018 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким подання старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Фурдиги В. О. задоволено. Замінено вибулого стягувача ПАТ «ВіЕс Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Траст Фінанс» при виконанні виконавчого листа, виданого 14 червня 2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області № 2-1418/2010, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором, яка складає 198 433,59 дол. США., що еквівалентно 1 583 500,04 грн, 1 700,00 грн державного мита, 120,00 грн витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 1 585 320,04 грн.

20 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 серпня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року, якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні подання.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судами встановлено, що з 07 липня 2017 року на виконанні у Дрогобицькому міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Львівській області знаходиться виконавчий лист, виданий 14 червня 2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області № 2-1418/2010, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором, яка складає 198 433,59 дол. США, що за офіційним курсу Національного банку України станом на 04 березня 2010 року становить 1 583 500,04 грн, 1 700,00 грн державного мита, 120,00 грн витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 1 585 320,04 грн.

Згідно із статутом ПАТ «ВіЕс Банк» останнє є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Фольксбанк», перейменованого згідно з рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів (протокол від 11 жовтня 2013 року № 48).

29 грудня 2017 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ТОВ «ФК «Траст Фінанс» укладений договір про відступлення прав вимоги № 1050-Ф, відповідно до умов якого останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, зокрема згідно з додатком № 1 до договору відступлення права вимоги за угодою № KF51319 від 06 червня 2008 року за контрагентом ОСОБА_1

22 лютого 2018 року до Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області надійшла заява ТОВ «ФК «Траст Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі).

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20).

Задовольняючи подання державного виконавця, суди попередніх інстанцій, встановивши, що ПАТ «ВіЕс Банк» (попередня назва - ПАТ «Фольксбанк») передало свої права кредитора ТОВ «ФК «Траст Фінанс» за договором відступлення прав вимоги, правильно застосували наведені вище норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Доводи касаційної скарги про те, що державним виконавцем у порушення положень частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» не виносилася постанова про заміну найменування юридичної особи - сторони виконавчого провадження з ПАТ «Фольксбанк» на ПАТ «ВіЕс Банк», не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, оскільки вказаний факт не є підставою для відмови у задоволенні подання про заміну стягувача.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції, встановивши, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення боржнику судової повістки про виклик в судове засідання, останній не був належним чином повідомлений про дату, час та місце засідання суду, дійшов правильного висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які в силу положень пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 серпня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за поданням старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Фурдиги Віталія Омеляновича, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик