Справа № 369/2197/20
Провадження №4-с/369/59/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , стягувач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Альфа-Банк», про визнання протиправними дій Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» зі стягнення коштів по виконаному судовому рішенню та визнання незаконною бездіяльність державного виконавця і зобов`язання державного виконавця закінчити виконавче провадження,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою про визнання протиправними дій Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» зі стягнення коштів по виконаному судовому рішенню та визнання незаконною бездіяльність державного виконавця і зобов`язання державного виконавця закінчити виконавче провадження, стягувач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Альфа-Банк», посилаючись на те, що 09 лютого 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/11920/15ц ухвалено заочне рішення за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором. Строк повернення кредиту до 30 травня 2017 року.

Відповідно до вказаного рішення з неї стягнуто заборгованість за кредитним договором № 500488907 від 29 травня 2014 року в розмірі 32845,38 грн..

Рішення суду вона виконала до пред`явлення виконавчого документа до виконання, про що свідчать копії платіжних документів.

Будь-яких повідомлень про її обов`язок сплатити заборгованість третім особам банк їй не надавав, гроші приймав, тому визначена судом сума була сплачена на рахунок ПАТ «Альфа-Банк» до 30 травня 2017 року.

У зв`язку з цим банк 13 червня 2017 року видав їй довідку про відсутність діючих договорів.

У січні 2020 року державний виконавець арештував її банківські рахунки, на які вона отримувала зарплату та соціальні виплати у зв`язку з виробничою травмою. Вона повністю втратила можливість користуватись своїми грошовими коштами. Арешт був накладений на підставі звернення ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення боргу за рішенням суду, яке вона виконала.

Вона надала державному виконавцю довідку з банку та квитанції про оплату. На звернення про зняття арешту 03 лютого 2020 року ВДВС їй повідомив всі дані виконавчого провадження та відмовив в знятті арешту, проте 07 лютого 2020 року арешт був знятий, але виконавче провадження не закінчене.

Заявник вважала дії ПАТ «Альфа-Банк» щодо направлення виконавчого документа безпідставними та незаконними, такими, що направлені на незаконне притягнення її до відповідальності другий раз за одним і ти самим рішенням суду.

Внаслідок таких незаконних дій Києво-Святошинський ВДВС здійснює виконавчі дії у зв`язку із «заборгованістю» за вказаним рішенням суду. Незважаючи на наявність документів про оплату, державний виконавець відмовляє їй, чим порушує її права на розпорядження власністю та сприяє притягненню її до цивільної відповідальності на підставі виконаного рішення суду.

Враховуючи те, що державний виконавець відкрив виконавче провадження, арештував її майно, цим і були порушені її права на вільне володіння, користування і розпорядження майном, передбачені ст. 41 Конституції України.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила визнати протиправними дії Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» зі стягнення коштів по виконаному судовому рішенню, та визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУМЮ (м. Київ) Тертичної В.В., та зобов`язати державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУМЮ (м. Київ) Тертичну В.В. закінчити виконавче провадження.

У судове засідання заявник не з`явилась, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання представник стягувача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Альфа-Банк» не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУМЮ (м. Київ) Тертична В.В. не з`явилась, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини скарги, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що скаргане підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів скарги вбачається, що заявник ОСОБА_2 звернулась до суду із даною скаргою, посилаючись на те, що 09 лютого 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/11920/15ц ухвалено заочне рішення за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором. Строк повернення кредиту до 30 травня 2017 року. Відповідно до вказаного рішення з неї стягнуто заборгованість за кредитним договором № 500488907 від 29 травня 2014 року в розмірі 32845,38 грн.. Як вказувала заявник, рішення суду вона виконала до пред`явлення виконавчого документа до виконання. Будь-яких повідомлень про її обов`язок сплатити заборгованість третім особам банк їй не надавав, гроші приймав, тому визначена судом сума була сплачена на рахунок ПАТ «Альфа-Банк» до 30 травня 2017 року.

У зв`язку з цим банк 13 червня 2017 року видав їй довідку про відсутність діючих договорів.

У січні 2020 року державний виконавець арештував її банківські рахунки, на які вона отримувала зарплату та соціальні виплати у зв`язку з виробничою травмою. Вона повністю втратила можливість користуватись своїми грошовими коштами. Арешт був накладений на підставі звернення ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення боргу за рішенням суду, яке вона виконала. Вона надала державному виконавцю довідку з банку та квитанції про оплату. На звернення про зняття арешту 03 лютого 2020 року ВДВС їй повідомив всі дані виконавчого провадження та відмовив в знятті арешту, проте 07 лютого 2020 року арешт був знятий, але виконавче провадження не закінчене.

Заявник вважала дії ПАТ «Альфа-Банк» щодо направлення виконавчого документа безпідставними та незаконними, такими, що направлені на незаконне притягнення її до відповідальності другий раз за одним і ти самим рішенням суду.

З огляду на викладене, слід зазначити, що згідно вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 обрано невірний спосіб захисту шляхом звернення до суду із скаргою на неправомірні дії стягувача ПАТ «Альфа-Банк» в порядку вимог ст. 447 ЦПК України розділу УІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень», і тому у задоволенні скарги в цій частині вимог слід відмовити.

ОСОБА_1 також у скарзі зазначала, що державний виконавець відкрив виконавче провадження, арештував її майно, і цим були порушені її права на вільне володіння, користування і розпорядження майном, передбачені ст. 41 Конституції України.

У зв`язку з цим вона просила визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУМЮ (м. Київ) Тертичної В.В..

Однак, з тих доказів, які надано заявником, суду неможливо дійти висновку, що державний виконавець незаконно відкрив виконавче провадження та арештував майно ОСОБА_1 .

До матеріалів скарги ОСОБА_1 додала заяву від 08 лютого 2020 року про її звернення до ПАТ «Альфа-Банк» про відкликання виконавчого листа, а також довідку директора відділення про те, що станом на 13 червня 2017 року діючі договори в ПАТ «Альфа-Банк» відсутні.

З даної довідки неможливо дійти висновку, з приводу яких договорів видана довідка, не вказано сторін договорів, дати їх укладення, предмету договорів, якщо такі укладалися в ПАТ «Альфа-Банк» з ОСОБА_1 .. З даної довідки незрозуміло ким вона видавалась, якою конкретно посадовою особою.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення скарги в цій частині вимог.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 129 Конституції України закріплено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо вимог скарги про зобов`язання державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУМЮ (м. Київ) Тертичну В.В. закінчити виконавче провадження, то суд не вбачає підстав для задоволення вимог скарги з огляду на наступне.

Виходячи з норм чинного законодавства України у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому, суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб, до вчинення тих дій, які згідно із Законом можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (Постанова Пленуму Верховного суду України, від 26.12.2003, №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»).

З огляду на викладене, заявлені заявником вимоги в скарзі про зобов`язання державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУМЮ (м. Київ) Тертичну В.В. закінчити виконавче провадження, не підлягають задоволенню, оскільки прийняття відповідних рішень в межах виконавчого провадження відноситься до виключної компетенції державного виконавця, якому надані такі повноваження відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», і тому у суду відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця прийняти відповідне рішення (в даному випадку щодо закінчення виконавчого провадження).

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 4, 5, 39, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 5, 12, 81, 447, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Альфа-Банк», про визнання протиправними дій Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» зі стягнення коштів по виконаному судовому рішенню та визнання незаконною бездіяльність державного виконавця і зобов`язання державного виконавця закінчити виконавче провадження.

Інформація про скаржника: ОСОБА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про стягувача: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Васильківська, 100.

Інформація про державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУМЮ (м. Київ) Тертичну Віту Володимирівну, адреса місцезнаходження: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 86.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня винесення ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ковальчук Л.М.