Справа № 521/8311/13-ц
Номер провадження № 2/522/3128/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.

при секретарі Соболевій О. М.

розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 07 лютого 2018 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 06 лютого 2014 року, посилаючись на те, що рішення по справі було проголошено в його відсутність, у зв`язку з чим відповідач був позбавлений можливості надати пояснення відносно обставин справи, які мають істотне значення для розгляду справи.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 27 квітня 2018 року заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 06 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії Одеське РУ АТ Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 17 липня 2019 року цивільну справу № 521/8311/13-ц провадження № 2/521/483/19, за позовом Публічного Акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії Одеське РУ АТ Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - передано за підсудністю на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 24 жовтня 2019 року залучено до участі у справі № 522/8311/13-ц в статусі позивача за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії Одеське РУ АТ Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5В).

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутність

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час слухання справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 6 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір за № 15к-329 в сумі 32 300 доларів США, з кінцевим терміном повернення 6 березня 2015 року, зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитом.

Банк виконав свої зобов`язання щодо надання ОСОБА_1 кредитних коштів у повному обсязі.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 6 березня 2008 року, між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки за № 410/08, за яким поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України , зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 548 ЦК України де визначені загальні умови забезпечення виконання зобов`язання, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом, недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання не спричиняє недійсність основного зобов`язання.

За умовами Кредитного договору, Кредитодавець зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів з метою погашення заборгованості за виданим Кредитом та нарахованими процентами. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, за період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена.

З наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що позичальник свої зобов`язання з повернення кредиту в обумовлені кредитним договором строки не виконав, внаслідок чого, станом на 11.04.2013 року, у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 607 092,40 гривень, з яких: - заборгованість по кредиту - 24158,20 доларів США (еквівалент 193 096,49 грн. по курсу НБУ 7,993 грн. за 1 дол. США); заборгованість по відсоткам - 5 465,49 дол. США (еквівалент 43 685,66 грн. по курсу НБУ 7,993 грн. за 1 дол. США); - пеня за несвоєчасну сплату щомісячних платежів - 46 329,32 дол. США (еквівалент 370 310,25 грн. по курсу НБУ 7,993 грн. за 1 дол. США).

Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, та беручи до уваги ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки.

18 жовтня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 15к-329, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .

Відповідно до чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) можливе на будь-якій стадії процесу. За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи з цих норм, а саме, п.п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України за заявою державного виконавця, сторони виконавчого провадження, а також заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У порядку виконання зобов`язання за кредитним договором № 15к-329 від 6 березня 2008 року позичальник свої зобов`язання з повернення кредиту в обумовлені кредитним договором строки не виконав, внаслідок чого, станом на 11.04.2013 року, у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 607 092,40 гривень, з яких: - заборгованість по кредиту - 24158,20 доларів США (еквівалент 193 096,49 грн. по курсу НБУ 7,993 грн. за 1 дол. США); заборгованість по відсоткам - 5 465,49 дол. США (еквівалент 43 685,66 грн. по курсу НБУ 7,993 грн. за 1 дол. США); - пеня за несвоєчасну сплату щомісячних платежів - 46 329,32 дол. США (еквівалент 370 310,25 грн. по курсу НБУ 7,993 грн. за 1 дол. США).

За змістом положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, кожному гарантовано право на звернення до суду, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини як джерела права, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду (справа «Горнсбі проти Греції», рішення від 19 березня 1997 року, п. 40).

Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, позовні вимоги за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії Одеське РУ АТ Банк Фінанси та Кредит (правонаступником якого є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 16, 203, 207, 509, 524, 525, 526, 530, 536, 549, 550-551, 610-612, 625-626, 629, 638, 639, 640, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України; суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 607 092,40 гривень, з яких: - заборгованість по кредиту - 24158,20 доларів США (еквівалент 193 096,49 грн. по курсу НБУ станом на 11.04.2013 року 7,993 грн. за 1 дол. США); заборгованість по відсоткам - 5 465,49 дол. США (еквівалент 43 685,66 грн. по курсу НБУ станом на 11.04.2013 року 7,993 грн. за 1 дол. США); - пеня за несвоєчасну сплату щомісячних платежів - 46 329,32 дол. США (еквівалент 370 310,25 грн. по курсу НБУ станом на 11.04.2013 року 7,993 грн. за 1 дол. США).

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», сплачений судовий збір у розмірі 3441 грн. 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя

05.10.2020