Справа № 487/3454/19
Провадження № 2/487/227/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Бурятинської В.І.,

позивача ОСОБА_1 ї її представника адвоката Семенова Ю.С.,

представника відповідача адвоката Герасимова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду міста Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ:

06.05.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на її користь завдану їй внаслідок вчинення злочину матеріальну шкоду в сумі 3285,80 грн. та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є потерпілою в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000320 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Так, 01.05.2010 року близько 20:00 год. ОСОБА_2 , знаходячись біля буд. №69 по вул. Новий Інвалідний Хутір в м. Миколаєві, на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з єдиним умислом, направленим на спричинення позивачці тілесних ушкоджень, своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва по кримінальній справі ОСОБА_2 , за клопотанням його захисника, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Цивільний позов, заявлений позивачем у кримінальному провадженні залишено без розгляду. Умисними діями ОСОБА_2 , згідно висновку судово-медичного дослідження №910 від 06.05.2010 року, у ОСОБА_1 були виявлені пошкодження у вигляді оскольчатого перелому 3-ї плеснової кістки лівої стопи, синців в області обличчя, лівої молочної залози, черевної стінки зліва, правої гомілки, лівого плеча, забиття м`яких тканин в області голови, садна в області спини. Ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва про закриття кримінального провадження по нереабілітуючим обставинам передбачає виникнення у потерпілої право на пред`явлення цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Як вбачається з виписки №4172/634 з медичної картки стаціонарного хворого, ОСОБА_1 була госпіталізована з діагнозом оскольчатий перелом діафріза 3-ї плеснової кістки лівої стопи, внаслідок чого її було прооперовано. Таким чином, умисними діями відповідача позивачці було спричинено матеріальні збитки в сумі 3285,80 грн., що складаються з витрат на лікування та знаходженням на стаціонарному лікуванні. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., яку обгрунтовує тим, що перенесла душевні страждання в результаті самого нанесення їй відповідачем тілесних ушкоджень. Після цього стан її здоров`я суттєво погіршився. Вона вимушена була суттєво змінити свійзвичний уклад життя, перебувала в гипсі протягом 7 тижнів, проходила рентген-контроль, знімала шви і робила перев`язки. Вимушена була перебувати у громадських місцях зі слідами крововиливів в області обличчя, правої голені, лівого плеча, забою м`яких тканин в області голови, ссаден в області спини, що було для неї принизливо і соромно, це завдавало їй душевні страждання і болісне усвідомлення того, що оточуючі думають про неї дуже погано.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Семенов Ю.С. позовні вимоги підтримували в повному обсязі, наполягали на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 28.10.2019р. позовні вимоги не визнав, в подальшому не був присутнім в судових засіданнях.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Герасимов О.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, матеріали кримінальної справи №1-кп/487/28/15,суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обвинувачує ОСОБА_2 в тому, що 01 травня 2010 року, в період часу між 20:30 год. та 21:00 год., точного часу встановити не вдалося можливим, по АДРЕСА_1 , між ними виник конфлікт на ґрунті неприязних відносин. У ході конфлікту ОСОБА_2 знаходився біля паркану будинку АДРЕСА_1 , де між ним і ОСОБА_1 відбулася обопільна бійка, під час якої ОСОБА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, штовхнув ОСОБА_1 у ворота будинку АДРЕСА_1 , від чого хвіртка воріт відчинилась та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 впали в двір зазначеного будинку. В подальшому, ОСОБА_2 , продовжуючи реалізовувати свій умисел, у вказаному дворі, взяв в руки дерев`яну палку та діючи навмисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар потерпілій по стопі лівої ноги, в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я у вигляді оскольчатого перелому 3-ї плеснової кістки лівої стопи.

Дії ОСОБА_2 було кваліфіковано за ч.1 ст. 122 КК України. Під час розгляду даного кримінального провадження, прокурор, в порядку ст. 338 КПК України, змінив обвинувачення відносно ОСОБА_2 з ч.1 ст. 122 КК України на ч.1 ст. 125 КК України. Потерпіла ОСОБА_1 підтримала раніше пред`явлене ОСОБА_2 обвинувачення за ч.1 ст. 122 КК України.

Заявляючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивачка посилається на висновок судово-медичного дослідження №931 від 06.05.2010 року, відповідно до якого у громадянки ОСОБА_1 були виявлені пошкодження у вигляді оскольчатого перелому 3-ї плеснової кістки лівої стопи, синців в області обличчя, лівої молочної залози, черевної стінки зліва, правої гомілки, лівого плеча, забиття м`яких тканин в області голови, садна в області спини.

На підтвердження понесених позивачкою витрат на лікування, остання надала до суду наступні докази: копію виписки із амбулаторної карти №59556 гр. ОСОБА_1 , копії товарних чеків на придбання ліків, виписку із медичної карті стаціонарного хворого №4172/634.

Дослідивши надані докази судом встановлено, що згідно з випискою №4172/634 з медичної картки стаціонарного хворого, ОСОБА_1 було встановлено діагноз: оскольчатий перелом діалізу 3 плюсневої кістки, основи 4 плюсневої кістки зі зміщенням відламків лівої стопи.

Відповідно до виписки із амбулаторної карти №59556, з 11.05.2010 року по 01.06.2010 року ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні міської лікарні №3 з вищевказаним діагнозом. 12.05.2010 року їй було проведено операцію відкритої репозиції, металлоостеосинтез 3 плюсневої кістки лівої стопи.

Також, для проведення необхідного лікування згідно, з листом призначення, позивачкою було придбано значну кількість медичних препаратів, на загальну суму 3285,80 грн., що підтверджується товарним чеком №31 від 11.05.2010 року, товарним чеком №35 від 24.05.2010 року та товарним чеком №48 від 01.05.2010 року.

В той же час, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2015 року, який залишено в силі ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22.09.2015 року, ОСОБА_2 виправдано за ч.1 ст. 122 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

За такого, судом не встановлено прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та отриманими ОСОБА_1 тілесними ушкодженнями у вигляді оскольчатого перелому діалізу 3 плюсневої кістки, у зв`язку з яким позивачка перебувала на лікуванні і придбавала ліки.

Належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України про те, що позивач понесла витрати на своє лікування в розмірі 3285,80 грн. внаслідок неправомірних дій саме відповідача ОСОБА_2 суду не надано, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, з огляду на наступне.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Stankov v. Bulgaria» від 12 липня 2007 року, § 62).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку зі вчиненням відповідачем проти неї протиправних дій, їй спричинено моральні страждання. Вона отримала легкі тілесні ушкодження, після чого її стан здоров`я значно погіршився. Позивач вимушена була перебувати у громадських місцях зі слідами крововиливів в області обличчя, правої голені, лівого плеча, забою м`яких тканин в області голови, ссаден в області спини, що було для неї принизливо і соромно, це завдавало їй душевні страждання і болісне усвідомлення того, що оточуючі думають про неї дуже погано.

Посилання відповідача щодо відсутності вини у вчиненні протиправних дій, оскільки відсутній обвинувальний вирок суду є безпідставним.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2015 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Зі змісту ухвали вбачається, що ОСОБА_2 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в тому, що 01.05.2010р. наносив ОСОБА_1 удари руками по обличчю, голові, тулубу, спричинивши фізичний біль та зподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в області щелепної частини обличчя зліва, лівої молочної залози, черевної стінки зліва, на задній поверхні средньої третини правої голені, на зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча, полосате садно в області спини по центру.

Отже, кримінальне провадження закрито не у зв`язку з відсутністю складу злочину, а саме у зв`язку із закінченням строків давності, тобто за нереабілітуючих обставин.

З ухвали суду вбачається, що ОСОБА_2 не наполягав на продовженні досудового слідства для встановлення його невинуватості у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ухвалу про закриття провадження не оскаржував, провадження закрито саме за його клопотанням.

За такого, оскільки провадження щодо ОСОБА_2 закрито на нереабілітуючих підставах, потерпіла має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства. є тими травмуючими факторами, які викликали як фізичні, так і душевні та моральні страждання

Таким чином, враховуючи глибину і тривалість моральних страждань позивачки, те, що протиправними діями відповідача були викликані як фізичні, так і душевні страждання позивачки, яка вимушена прикладати зусилля для захисту своїх прав, звертаючись до суду з позовом, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода в сумі 10000,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 578,36 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди завданого злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 578,36 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.10.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Т.А. Карташева