ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6572/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"02" листопада 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря - Гаврилюк О.В.

без участі сторін

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.

Позовна заява обґрунтована наступним. Позивач є бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я).

Позивач вказує, що відповідач та її колишній співмешканець вели аморальний спосіб життя, не приділяли належної уваги дитині. Крім того, ОСОБА_2 неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, мала залежність від наркотичних речовин, вживала алкоголь. Відповідач проходила відповідне лікування від наркотичної залежності, мала відкриту форму туберкульозу, гепатит та була ВІЛ-інфікованою. В зв`язку з чим, наприкінці 2010 року позивач забрала свою малолітню онуку ОСОБА_3 для подальшого проживання однією сім`єю.

В 2015 році ОСОБА_2 була засуджена до 7 років позбавлення волі та відбувала покарання. Відповідно до розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації №435 від 12.07.2013, ОСОБА_3 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрації №436 від 12.07.2013, ОСОБА_1 було призначено опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_3 .

28.02.2018 ОСОБА_2 було звільнено з місць позбавлення волі. Відповідно до розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації №326 від 08.05.2018, припинено опіку над малолітньою ОСОБА_3 та повернено її на виховання матері.

ОСОБА_2 не мала постійного місця роботи, стабільного доходу та проживала до липня 2018 року разом із позивачем, після чого, відповідач змінила місце проживання. На даний час місце перебування відповідача не відоме, вона інколи телефонує позивачу, однак взагалі не цікавиться життям доньки, матеріально її не забезпечує та не підтримує, в зв`язку із чим позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.07.2020 відкрито провадження у справі.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 22.09.2020 розгляд справи призначено по суті в судове засідання.

Позивачем до суду подано заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позові вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку. Заяв про участь у розгляді справи не надійшло.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації надав до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видним Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №2573 (а.с. 9).

Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я), що вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 10).

Як вказує позивач, відповідач ОСОБА_2 та її колишній співмешканець вели аморальний спосіб життя, не приділяли належної уваги дитині. Крім того, ОСОБА_2 неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, мала залежність від наркотичних речовин, вживала алкоголь. Відповідач проходила відповідне лікування від наркотичної залежності, мала відкриту форму туберкульозу, гепатит та була ВІЛ-інфікованою. В зв`язку з чим, наприкінці 2010 року позивач забрала свою малолітню онуку ОСОБА_3 для подальшого проживання однією сім`єю.

30.01.2015 вироком Подільського районного суду м. Києва, ОСОБА_2 визнано винною у скоєні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та визначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі (а.с. 11-15).

Розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрації №435 від 12.07.2013 «Про надання статусу дитини, що позбавлена батьківського піклування, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 16).

Розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрації №436 від 12.07.2013 «Про призначення опікуна малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_1 було призначено опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_3 (а.с.17).

У лютому 2018 року ОСОБА_2 було звільнено з місць позбавлення волі, що підтверджується довідкою про звільнення №02417 від 28.02.2018 (а.с. 24).

Відповідно до розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації №326 від 08.05.2018 «Про втрату статусу, припинення опіки та повернення на виховання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », припинено опіку над малолітньою ОСОБА_3 та повернено її на виховання матері ОСОБА_2 (а.с. 18).

ОСОБА_2 не мала постійного місця роботи, стабільного доходу та проживала до липня 2018 року разом із позивачем, після чого, відповідач змінила місце проживання. На даний час місце перебування відповідача не відоме, вона інколи телефонує позивачу, однак взагалі не цікавиться життям доньки, матеріально її не забезпечує та не підтримує

Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач посилається на те, що є бабусею ОСОБА_3 та проживає разом з онукою.

Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації 20.07.2020 проведено обстеження умов проживання дитини, під час якого встановлено, що родина проживає у 3-х кімнатній квартирі з усіма побутовими та комунальними зручностями. ОСОБА_3 займає окрему кімнату, облаштовану необхідними меблями та технікою.

Позивач вказує, що витрати по утриманню онуки несе самостійно.

ОСОБА_3 навчається в 6-Є класі СЗШ №314 з поглибленим вивченням іноземної мови, що підтверджується довідкою №78 від 10.06.2020 (а.с. 20). Відповідно до характеристики зі школи, ОСОБА_3 проявила себе старанною, дисциплінованою, працелюбною ученицею. Проявляє зацікавленість до навчання, систематично готується до уроків, має достатній рівень знань. ОСОБА_3 вихована, привітна, скромна, товаришує з однокласниками та має друзів. Дівчинкою опікується бабуся, ОСОБА_1 , яка часто навідується до школи, цікавиться успіхами онуки, відвідує батьківські збори (а.с. 21).

Відповідно до Медичного висновку №107/16/і від 05.04.2016, ОСОБА_3 має інвалідність у зв`язку із захворюванням - епілепсією (а.с. 19). Зі слів позивача, ОСОБА_3 тривалий час перебувала на лікуванні у Київській міській дитячій лікарні №1.

Як вбачається із Висновку Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 08.01.2020, питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації 13.08.2020, на якій були присутні ОСОБА_1 - рідна бабуся ОСОБА_3 . Матір дитини ОСОБА_2 було запрошено на засідання комісії, але вона не з`явилась.

Беручи до уваги вищезазначене, можна зробити висновок, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Дитина залишилась поза увагою матері, яка не цікавиться її здоров`ям, розвитком, не створює належних умов для проживання доньки.

З метою захисту прав неповнолітньої дитини, її інтересів, на підставі статті 164 Сімейного кодексу України, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 43-44).

Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини : батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини ; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюю умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною ; є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини.

Оскільки, відповідач дійсно не виконує покладених на неї обов`язків щодо виховання ОСОБА_3 , її матеріального забезпечення, не спілкується та не бачить дитину, належної допомоги та підтримки, на яких будуються сімейні відносини щодо дитини не проявляє, фізичним та духовним розвитком дитини не займається, суд вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що усі обов`язки щодо утримання та виховання онуки несе самостійно. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Пенсія позивача є досить маленькою та не є достатньою для утримання дитини.

З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позовні вимоги, якими стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дати подання позову до досягнення диною повноліття.

Відповідно до ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач відповідно до ст. 80 ЦПК України не надав доказів про спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача (законного представника, державного закладу) аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дати подання позову до досягнення диною повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Разом з тим, позивачем надано докази, що підтверджують ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, так як позивачем доведено, а відповідачем не спростовано в силу принципу змагальності сторін обґрунтованості позовних вимог, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 135,150,164,166,180, 182,183,191 СК України; ст.ст. 2,4, 12,76,77,78,79,80,81,263,265, 280-289 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно своєї малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів її доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01.07.2020 до досягнення дитиною повнолітня.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір на користь держави в розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення виготовлено 02.11.2020.

Суддя: Комаревцева Л.В.