Р І Ш Е Н Н Я
Справа № 521/3634/20
Провадження № 2/521/2100/20
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Погрібна Н.М.,
Учасники справи:
Представник ОСОБА_2 .
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся із позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, саме: стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 135222,15 грн.; стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 135222,15 грн., посилаючись на такі обставини.
03 червня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції зроблено актовий запис за № 495.
Від вказаного шлюбу є діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
З серпня 2015 року сторони проживають окремо. Шлюб був розірваний за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2016 року.
Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем у квартирі АДРЕСА_3 , де і були зареєстровані на протязі всього свого життя.
11 квітня 2018 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі №521/9489/17 з відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дітей.
Одеським апеляційним судом 12 червня 2019 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 521/9489/17 було змінено та визначено до стягнення по 2000,0 (дві тисячі) гривень щомісячно.
ОСОБА_3 свої зобов`язання, покладені на неї судовим рішенням, не виконує у повному обсязі, чим ставить в скрутне матеріальне становище своїх дітей.
Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах відповідачка про стягнення аліментів в примусовому порядку знає, але рішення суду не виконує у повному обсязі.
Так відповідачка не сплачує заборгованість по аліментах на утримання дітей з червня 2017 року по травень 2019 року.
За змістом ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Пеня розраховувалась у відповідності до ст. 196 Сімейного кодексу України, даних, що містяться у розрахунку заборгованості державного виконавця та за формулою «І х У х 0,01 = U», де: І - кількість днів; У - заборгованість; 0,01 -1%; U - пеня за прострочення.
Пеня по аліментах стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :
Період розрахунку Розмір пені, % Кількість днів у періоді Пеня, грн.
05.03.2020 1 267 135 222,15 грн.
Пеня по аліментах стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 :
Період розрахунку Розмір пені, % Кількість днів у періоді Пеня, грн.
05.03.2020 1 267 135222,15 грн.
Сума боргу: 50 645, 00 грн. / 100 % = 506,45 грн. х 267 д. = 135222,15 грн.
Оскільки рішення Малиновського районного суду міста Одеси набрало законної сили 12 червня 2019 року, а обов`язок сплачувати аліменти виник 21 червня 2017 року, тобто на момент ухвалення остаточного рішення, заборгованість складала 23 місяця.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постанова від 29 серпня 2018 року по справі № 572/1689/16-ц вказав, що відповідно до частини першої статті 196 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та на час звернення до суду з цим позовом) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
У пункті 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з не залежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної тати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної тати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.
Ці роз`яснення залишилися поза увагою судів попередніх інстанцій при розгляді справи. Крім того, за аналогією із цивільним законодавством у цьому випадку слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак відповідач не спростував належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки».
Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року справа № 759/9457/15-ц: відійшла від попереднього висновку Верховного Суду України та висловила висновок, що у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення стати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з 'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Таким чином, аналізуючи докази, які зібрані під час розгляду справи, можливо дійти висновку, що позов є обґрунтований, доведений та такий, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову, надала до суду відзив на позов, посилаючись на такі обставини.

Остаточний розмір аліментів на утримання дітей, був визначений лише Постановою Одеського апеляційного суду по справі № 521/9489/17 від 12.07.2019 року. Сам розгляд справи тривав з червня 2017 року.

Таким чином цей період збігається з періодом, коли, як вказує позивач виникла заборгованість.

Перша причина виникнення заборгованості по сплаті аліментів, це той факт, що у сторін був тривалий судовий спір стосовно визначення розміру аліментів, та відповідач заздалегідь не могла знати, ані розмір аліментів, ані порядок їх сплати. Отримавши рішення апеляційного суду після двох років судового розгляду, відповідач фактично одночасно стала боржником по сплаті аліментів у дуже великій для неї сумі.

Друга причина виникнення заборгованості це той факт, що між сторонами існує інший спір стосовно поділу сумісного майна, яке було набуто у шлюбі. Справа № 521/15374/16-ц розглядається вже майже 4 роки у Малиновському районному суді м. Одеси. Позивач користується всією нерухомістю та автомобілем, які були придбані у шлюбі між позивачем та відповідачем.

Позивач фактично залишив відповідача без засобів для існування та будь-яких грошових коштів, оскільки згідно матеріалів справи одноособово привласнив собі чотири контейнери на ринку 7-км та товару в обороті на 13100000,00 гривень. Все це було придбано у період шлюбу, та ця бізнес-діяльність була єдиною, яка приносила гроші відповідачу. У відповідача є чіткий намір погасити заборгованість по сплаті аліментів за 2 роки коли тривав судовий розгляд, як найшвидше після поділу сумісного майна. Але спір триває вже 4 роки, а ОСОБА_1 відмовляється від укладення мирової угоди та, на думку відповідача, зловживає процесуальними правами.

Третя причина. ІНФОРМАЦІЯ_7 у відповідача народилася інша дитина ОСОБА_5 . Відповідач не має змоги будь-де працювати, перебуває на обліку як одинока матір, отримаю лише державну допомогу на маленьку дочку. У відповідача відсутнє будь-яке майно чи грошові кошти. У відповідача немає заборгованості по сплаті аліментів у цей час. Кожен місяць усі родичі відповідача допомагають їй зібрати 4000,0 (чотири) тисячі гривень на виплату аліментів, але погасити заборгованість, а тим більше сплати пеню за прострочення аліментів, відповідач не може.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Відповідач постійно надає матеріальну допомогу на утримання двох синів, сам при цьому не маючи роботи та знаходячись у статусі матері-одиночки, яка виховує третю дитину, у відповідача відсутня вина у наявності заборгованості по аліментам на утримання двох дітей.

Сторони надали до суду заяви про розгляд по суті спору за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

03 червня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції зроблено актовий запис за № 495.

Від вказаного шлюбу є діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З серпня 2015 року сторони проживають окремо. Шлюб був розірваний за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2016 року.

Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем у квартирі АДРЕСА_3 , де і були зареєстровані на протязі всього свого життя.

Згідно постанови апеляційного суду Одеської області від 22.03.2018 року по цивільній справі № 521/22060/16-ц, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2017 року було скасоване, винесено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 було задоволено та визначено місце проживання дітей разом з позивачем.

11 квітня 2018 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі №521/9489/17 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей.

Одеським апеляційним судом 12 червня 2019 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 521/9489/17 було змінено та визначено до стягнення по 2000,0 (дві тисячі) гривень щомісячно.

Зі змісту розрахунків заборгованості по аліментах від 09.01.2020 року та 27.01.2020 року, виданого державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гуйван А.П. при примусовому виконанні виконавчого листа № 521/9489/17, який видав Малиновським районним судом м. Одеси 24 липня 2019 року, заборгованість по аліментах на утримання дітей з червня 2017 року по липень 2019 року не сплачена, станом на 01.01.2020 року складає 50645,00 грн. на кожну дитину.

За цим розрахунком, відповідач почала сплачувати аліменти з липня 2019 року, тобто після ухвалення Одеським апеляційним судом 12 червня 2019 року постанови по цій справі, за яким розмір аліментів визначений в розмірі по 2000,0 грн. на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 21 червня 2017 року, та після початку примусового виконання виконавчого листа № 521/9489/17, який видав Малиновським районним судом м. Одеси 24 липня 2019 року.

Тобто заборгованість виникла під час розгляду справи, який тривав у судах першої та апеляційної інстанцій з червня 2017 року по червень 2019 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність вини відповідача у наявності заборгованості по аліментам на утримання дітей, оскільки доводи відповідача про те, що заборгованість виникла під час розгляду справи в суді підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст.195,196 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду в повному обсязі складено 30 жовтня 2020 року.

СУДДЯ Гуревський В.К.