Справа № 463/2340/17 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/811/958/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Левика Я.А.., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: представника Упраління комунальної власності Львівської міської ради Чижович І.З., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Личаківського районного суду 04 лютого 2019 року у справі за позовом Львівської міської ради до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пшеничної Уляни Вікторівни, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третіх осіб: Упраління комунальної власності Львівської міської ради, Приватного підприємства «Півколо Случ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Півколо-будматеріали», Приватного підприємства «Півколо Сервіс» про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення безпідставно набутого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року Львівська міська рада звернулася із зазначеним позовом до відповідачів мотивуючи свої вимоги тим, що 26 серпня 2016 року на підставі реєстраційного посвідчення, серія та номер : б/н, виданий 19 серпня 1996 року, видавник: Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації; розпорядження, серія та номер:237, виданий 04 квітня 1996р., видавник: Галицька районна адміністрація прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:31110391 від 26 серпня 2016 було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості:НІ, загальною площею 375 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Власник ОСОБА_6

05 вересня 2016 року власником зазначеного нерухомого майна став ОСОБА_7

15 вересня 2016 року на підставі протоколу загальних зборів учасників та акту прийму передачі майнового вкладу між ОСОБА_7 та ТзОВ «Кварта Нова» зазначене майно передано до статутного капіталу зазначеного Товариства.

На підставі рішень протоколу загальних зборів учасників ТзОВ «Кварта Нова» від 22 вересня 2016 року зазначений об`єкт нерухомого майна по частках був відчужений 26 вересня 2016 року: ОСОБА_5 (1/2 частка); ОСОБА_4 (1/4 частка); ОСОБА_1 (1/8 частка); ОСОБА_3 (1/8 частка).

Однак об`єкт на який зареєстровано право власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 не перебував у власності ТзОВ «Кварта Нова».

Цілісний майновий комплекс з приналежними до нього будівлями та земельною ділянкою, за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, з 21 квітня 2000 року перебуває в оренді ПП «Півколо - Случ», ТзОВ «Півколо-Будматеріали», та ТзОВ «Півколо - Сервіс».

Розпорядження №237 від 04 квітня 1996 року, яке було підставою вибуття вказаного приміщення з володіння Львівської міської ради не існувало

На момент прийняття рішення приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пшеничною У.В. про державну реєстрацію прав та обтяжень за відповідачами, документів які б підтверджували право власності на нежитлове приміщення, об`єкт нерухомості: Ні, загальною площею 375,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 не існувало, як і розпорядження №237 від 04 квітня 1996 року, яке було підставою вибуття вказаного приміщення з володіння Львівської міської ради.

З урахуванням зазначених обставин, Львівська міська рада на підставі ст.ст.16,386,387,388,1212 ЦК України просила:

витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради нежитлове приміщення: Ні, загальною площею 375,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати повернути вказане майно територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради;

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні, загальною площею 375,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2019 року в задоволенні позову Львівської міської ради відмовлено.

Рішення суду оскаржила Львівська міська ради.

В апеляційній скарзі посилається на те, що цілісний майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності громади м. Львова в особі Львівської міської ради в силу постанови №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю».

Об`єкт на який зареєстровано право власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 не перебував у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кварта Нова». Цілісний майновий комплекс з приналежними до нього будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 у комунальній власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради відповідно до рішення Львівської міської ради «Про оренду цілісного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 » від 10.03.2000 року № 083 та в силу закону - постанови КМУ від 05.11.1991 року №311. Доказів перебування спірних приміщень у приватній власності станом на 05.11.1991 року відповідачем не надано. Також звертає увагу спірний майновий комплекс станом на 21 квітня 2000 року перебував у власності територіальної громади м. Львова.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31568533 від 26 вересня 2016р; №31568386 від 26 вересня 2016р; №31568191 від 26 вересня 2016р; №31567997 від 26 вересня 2016р, порушує права Львівської міської ради, оскільки міською радою не приймалось рішення про передачу цілісного майнового комплексу у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 і надалі перебуває в оренді ПП «Півколо-Случ», ТзОВ «Півколо-Будматеріали», ТзОВ «Півколо-Сервіс», а земельна ділянка у власності Львівської міської ради.

Розпорядження №237 від 04 квітня 1996 року, не могло бути підставою для припинення права власності на приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки не є рішенням органу місцевого самоврядування в розумінні п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким їхні позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Упраління комунальної власності Львівської міської ради Чижович І.З. на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на її заперечення,перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2020 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Управлінню комунальної власності Львівської міської ради було відомо про відчуження спірного приміщення, що підтверджується листом від 22 вересня 2008 року, а тому позивач не довів факт вибуття спірного приміщення поза його волею.

З таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування» Львівська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування - виборним органом (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Львівська міська рада, у відповідності до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органом місцевого самоврядування в Україні, що представляє територіальну громаду міста Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування визначені Конституцією України та іншими законами України. Згідно ст.80 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, які реалізують право власності через органи місцевого самоврядування, є суб`єктами права комунальної власності.

Згідно ст.13 та ч.1 ст.41 Конституції України, ст.ст.316-319,321,324,327 ЦК України право власності в цілому є непорушним. А відтак власник, якщо інше не встановлено законом, може у повному обсязі та на власний розсуд здійснювати своє право власності.

До 1991 року ( в період дії законодавства Української РСР) всі об`єкти нерухомого майна на території України перебували в державній власності.

За Конституцією 1978 року обласні, районні, міські, районні в містах, селищні та сільські Р народних депутатів входили в систему органів державної влади України.

З розпадом Союзу РСР та створення українського національного законодавства постало питання розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю.

З цього приводу 05 листопада 1991 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю», якою було затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно територіальних одиниць (комунальної власності), до якого, зокрема, включено житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду.

Приміщення цілісного майнового комплексуза адресою: АДРЕСА_1 належить до комунальної власності міста Львова в силу постанови КМУ №311 від 05 листопада 1991 року з огляду на те, що не підпадає під категорію приміщень, які залишаються у державній власності на момент прийняття постанови.

Відповідно до договору оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства №2 від 21 квітня 2000 року укладеного між управлінням ресурсів Львівської міської ради та ПП «Півколо-Случ» та додаткової угоди до Договору №2 від 28 листопада 2001 року, передано ПП Півколо - Случ» в строкове платне користування будівлі паркетного цеху з блоком сушильних камер та котельні, зовнішні межі газифікації, два котли ДКФР-4/13 фільтр з солерозчинником та автонавантажувач, які є структурним підрозділом цілісного майнового комплексу заводу будівельних матеріалів. Термін дії договору з 01 квітня 2000 року до 01 квітня 2028 року (т.1 а.с.18-24).

Відповідно до договору оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства №4 від 21 квітня 2000 року укладеного між управлінням ресурсів Львівської міської ради та ПП «Півколо-Будматеріали» та додаткової угоди до Договору №4 від 28 листопада 2001 року, передано ПП Півколо - Будматеріали» в строкове платне користування цех залізобетонних виробів, бетонно змішувальний вузол, склад цементу, під`їздні шляхи, дві кран балки, автомобіль КРАЗ, які є структурним підрозділом цілісного майнового комплексу Львівського заводу будівельних матеріалів. Термін дії договору з 01 квітня 2000 року до 01 квітня 2028 року (т.1 а.с.25-31).

Відповідно до договору оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства №3 від 21 квітня 2000 року укладеного між управлінням ресурсів Львівської міської ради та ПП «Півколо-Сервіс» та додаткової угоди до Договору №3 від 28 листопада 2001 року, передано ПП Півколо - Сервіс» в строкове платне користування арматурний цех, який є структурним підрозділом цілісного майнового комплексу Львівського заводу будівельних матеріалів. Термін дії договору з 01 квітня 2000 року до 01 квітня 2028 року (т.1 а.с.32-38).

Отже, майно яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 перебувало станом на 21 квітня 2000 року у власності територіальної громади м. Львова.

26 серпня 2016 року на підставі реєстраційного посвідчення, серія та номер : б/н, виданий 19 серпня 1996 року, видавник: Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації; розпорядження, серія та номер:237, виданий 04 квітня 1996р., видавник: Галицька районна адміністрація прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:31110391 від 26 серпня 2016 було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: НІ, загальною площею 375 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Власник ОСОБА_6

05 вересня 2016 року власником зазначеного нерухомого майна став ОСОБА_7

15 вересня 2016 року на підставі протоколу загальних зборів учасників та акту прийму передачі майнового вкладу між ОСОБА_7 та ТзОВ «Кварта Нова» зазначене майно передано до статутного капіталу зазначеного Товариства.

На підставі рішень протоколу загальних зборів учасників ТзОВ «Кварта Нова» від 22 вересня 2016 року зазначений об`єкт нерухомого майна по частках був відчужений 26 вересня 2016 року: ОСОБА_5 (1/2 частка); ОСОБА_4 (1/4 частка); ОСОБА_1 (1/8 частка); ОСОБА_3 (1/8 частка).

Отже, як убачається наведеного, під час дії договорів оренди, які ніким не скасовувалися та не визнавалися недійсними (є чинними) все приміщення цілісного майнового комплексу загальною площею 375 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . у квітні 1996 року було передано у власність ОСОБА_6 .

Згідно із статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього кодексу, майно не може бути витребуване в нього.

Відповідно до статтей 386,387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Право власника згідно із частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої згаданої статті).

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №362/44/17 (провадження №14-183цс18) відсутність спрямованого на відчуження майна рішення відповідного органу місцевого самоврядування (зокрема, його підроблення) означає, що власник волю на відчуження не виявляв..

Правовою підставою передачі спірного майна ОСОБА_6 стало нібито розпорядження Галицької районної адміністрації виконкому Львівської міської ради №237 від 04 квітня 1996 року.

Проте, розпорядження Галицької районної адміністрації виконкому Львівської міської ради №237 від 04 квітня 1996 року, яке наявне в матеріалах справи, стосується питань підготовки і проведення призову громадян 1969-1978 років народження на строкову службу весною 1996 року (т.1 а.с.13), а не передачі майна у власність фізичній особі.

Таким чином, розпорядження Галицької районної адміністрації виконкому Львівської міської ради №237 від 04 квітня 1996 року про передачу спірного майна ОСОБА_6 не існує.

При цьому, власник спірного приміщення Львівська міська рада не давала згоди на відчуження спірних приміщень, не видавалося при цьому відповідне розпорядження і не реєструвалося реєстраційне посвідчення.

Лист Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 22 вересня 2008 року адресований начальнику ОКП ЛОР «БТІ та ЕО не свідчить про волю територіальної громади м. Львова на відчуження нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 та обізнаність позивача про його зміст (т.2 а.с.5).

В судових засіданнях представники Управління комунальної власності Львівської міської ради пояснювали, що в Управлінні відсутня інформація про наявність такого листа, в матеріалах інвентаризаційних справ відсутній його оригінал та дата його надходження в БТІ, не відомо з якою метою такий лист скеровувався туди.

Тому про вибуття спірних приміщень у 2008 році ОСОБА_6 власник - Львівська міська рада не знала і не могла знати, зважаючи, що чинними залишаються договори оренди із ПП «Півколо-Случ», ПП «Півколо-Сервіс» та ПП Півколо - Будматеріали».

За таких обставин відсутні підстави для задоволення заяв відповідачів про застосування позовної давності та відмови у зв`язку з цим у позові.

Оскільки беззаперечно встановлено, що спірні нежитлові приміщення належать територіальній громаді м. Львова, яка свою волю на їх вибуття, зокрема, у зв`язку із підробленням первинного правовстановлюючого документа та переходу на його підставі права власності до ОСОБА_6 не давала, то є підстави про обґрунтованість позову про витребування цього майна від останніх набувачів: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , що відповідає правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (провадження №14-208цс18) та позиції Верховного суду від 02 липня 2020 року висловленої у справі №461/7082/16-ц.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга Львівської міської ради підлягає до задоволення, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2019 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог Львівської міської ради.

Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду 04 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Львівської міської ради задовольнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради нежитлове приміщення: Ні, загальною площею 375,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати повернути вказане майно територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради;

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні, загальною площею 375,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Львівської міської ради по 2000 гривень судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Левик Я.А.

Приколота Т.І.