12.10.2020 Справа № 363/741/20
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Дехтяренко О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_2 . Позивач зазначив, що на прохання його невістки ОСОБА_2 він її прописав у своїй квартирі 14.06.2016 року та з цього часу відповідач є зареєстрованою за вказаною адресою, однак фактично в цій квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих її речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться. На підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом, оскільки відповідач не проживає за вищевказаною адресою, її особисті речі в житловому будинку відсутні більше одного року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.04.2020 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.07.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, які просив задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач та її представник заперечували проти позовних вимог позивача. Раніше відповідач надавала письмовий відзив на позовну заяву та письмові пояснення по справі, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що вона відсутня в квартирі за зареєстрованим місцем проживання більше року внаслідок протиправних перепон у доступі і користуванні квартирою, які вчинені позивачем та колишнім чоловіком ОСОБА_3 . Також вказала, що вона разом з дітьми не мають іншого постійного житла, тому була вимушена укласти договір найму однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_3 , де тимчасово мешкає разом з дітьми.

Вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити в силу наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен з`ясувати обставини, які пов`язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини - ст. 265 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 4/5 частин квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1995 року.

Власником іншої 1/5 частини квартири є ОСОБА_4

01.08.2009 року між ОСОБА_3 (сином позивача) та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народилась донька - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народилась донька - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія НОМЕР_3 .

З акту депутата Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області Омельченко Л.О. від 10.01.2019 року вбачається, що по АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 та з його квартири добровільно виселилась невістка ОСОБА_2 з двома доньками: ОСОБА_6 , учениця 3-А класу та ОСОБА_6 , 3 роки, яка зібрала свої речі в присутності поліції, яких вона викликала.

Актом депутата Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області Омельченко Л.О. від 04.02.2019 року в присутності свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 разом з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак в період з 04.01.2019 року по даний час останні проживають по АДРЕСА_5 без реєстрації.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11.03.2019 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 11.04.2019 року.

Актом депутата Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області Омельченко Л.О. від 24.04.2019 року в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 разом з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак в період з 01.03.2019 року по даний час останні проживають по АДРЕСА_3 без реєстрації на підставі договору оренди.

Висновком Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 21.05.2019 року № 11-370 визнано за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з мамою ОСОБА_2 .

Актом депутата Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області Омельченко Л.О. від 21.10.2019 року в присутності свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , однак в період з 05.01.2019 року по 21.10.2019 року остання в квартирі не проживає.

Актом депутата Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області Омельченко Л.О. від 28.01.2020 року в присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , однак в період з 05.01.2019 року по 28.01.2020 року остання в квартирі не проживає.

З довідок про склад сім`ї виданих Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області від 02.05.2018 року та 12.02.2020 року вбачається, що власником 4/5 частин квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , а 1/5 частина квартири належить ОСОБА_4 . У зазначені квартирі зареєстровані наступні громадяни: ОСОБА_4 власник 1/5 частини квартири з 22.10.2019 року, ОСОБА_1 власник 4/5 частин квартири з 22.10.2019 року, ОСОБА_3 син власника з 17.08.2012 року, ОСОБА_6 внучка власника з 14.06.2016 року, ОСОБА_6 внучка власника з 14.06.2016 року та ОСОБА_2 невістка з 14.06.2016 року.

З довідки виконавчого комітету Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 27.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_1 з 14.06.2016 року по даний час. Разом з нею зареєстровані її діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі запису по квартирної карточки н квартиру.

08.05.2018 року, 05.01.2019 року, 24.04.2019 року та 06.02.2020 року ОСОБА_2 зверталась до Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області із заявами з приводу конфліктів з колишнім чоловіком ОСОБА_3 .

Згідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону - ст. 319 ЦК України.

Предметом позову є визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України.

Право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом також закріплене у ст. 405 ЦК України, відповідно до частини першої якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тобто, при застосуванні частини другої статті 405 ЦК України вирішальне значення має відсутність особи за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин на це.

Згідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2, надано роз`яснення щодо підстав визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Тобто в кожному випадку суд має з`ясувати поважність відсутності особи понад передбачені строки. Конкретний перелік поважних причин не встановлений, і у кожному випадку суд вирішує це питання окремо з урахуванням обставин справи.

Згідно узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та його виселення, роз`яснено, що початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Тимчасова відсутність наймача, членів його сім`ї не потребує згоди інших членів сім`ї.

Саме на позивача процесуальний закон (ст.ст. 12, 81 ЦПК України) покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 405 ЦК України строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Звертаючись до суду з даним позовом 20.02.2020 року, в обґрунтування своїх вимог, на підтвердження відсутності відповідача понад строки, встановлені статтею 405 ЦК України позивачем надано довідку, яка видана в лютому 2020 року Димерською селищною радою про склад сім`ї та реєстрацію відповідача ОСОБА_2 та її дітей, акти, складені у жовтні 2019 року та січні 2020 року, в яких зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрована у будинку позивача, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , але не проживає з січня 2019 року.

На спростування доказів, наданих позивачем, відповідачем зазначено, що 01.08.2009 року вона зареєструвала шлюб з сином позивача - ОСОБА_3 і її сім`я, в якій є двоє малолітніх дітей, проживали в АДРЕСА_1 та з 14.06.2016 року відповідач разом з неповнолітніми доньками, за заявою власника житла, була законно зареєстрована за вищевказаною адресою, що визнається стороною позивача та не потребує доказуванню.

Крім цього, відповідачем суду надано докази про те, що вона 05.01.2019 року та 20.05.2019 року намагалася потрапити до будинковолодіння позивача, проте їй чинили перешкоди, що зазначено у висновках, які складені Вишгородським відділом поліції ГУНП в Київській області. Відповідно вказані дії відповідача переривають строк тимчасової відсутності відповідача у будинковолодінні позивача.

Зазначену відповідачем причину її відсутності у будинковолодінні позивача суд оцінює як поважну причину її відсутності.

Також судом встановлено, що жодних інших домовленостей між відповідачем та позивачем щодо користування спірним будинком не було.

Відповідно до вимог ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Для застосування статті 405 ЦК України має бути встановлена не лише відсутність особи у місці проживання та реєстрації понад один рік, а саме встановлена відсутність без будь-яких поважних причин на це, тобто не має бути чинників, що перешкоджають або унеможливлюють проживання такої особи у жилому приміщенні.

До цього часу усі зареєстровані за вказаною адресою особи мають родинні стосунки між собою, до розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 користувалась вказаним жилим приміщенням та залишалась зареєстрованою у житловому приміщенні після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 (сином позивача), тобто її право на користування спірним майном не оспорювалось. Через деякий час проживання у спірній квартирі з огляду на відсутність взаєморозуміння, виявилось неможливим. Відповідач іншого постійного житла для себе та своїх малолітніх дітей, крім тимчасового найму, не має.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач відсутній за місцем реєстрації з поважних причин, оскільки неодноразово відповідач намагалася потрапити до будинку за місцем реєстрації, але їй чинили перешкоди, що передбачає переривання строку її відсутності.

Вирішуючи спір, суд належним чином, встановивши дійсні обставини справи, приходить до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з урахуванням того, що місце реєстрації відповідача та її малолітніх дітей проведено згідно із вимогами чинного законодавства, останні не проживають у квартирі через відсутність взаєморозуміння із позивачем, відповідач іншого постійного житла для себе та своїх малолітніх дітей не має, а тому відсутні підстави для визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, при цьому задоволення вимог позивача призведе до порушення розумного балансу інтересів сторін та порушення прав малолітніх дітей відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, ст.ст.391, 316, 317, 321, 391 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: М.Б. Баличева