КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/631/2020 Головуючий у 1-й інстанції: Роман О.А.
2-13/11 Доповідач: Чобіток А.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м.Києва від 30 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про поділ домоволодіння в натурі,-

у с т а н о в и в :

24.02.2006 року ОСОБА_3 , уточнивши вимоги 07.04.2006 року (т.1 а.с.а.с.23,40-43), 10.11.2008 року (т.2 а.с.49-51), 11.08.2010 року (т.3 а.с.20-22), 14.01.2014 року, 09.07.2014 року (т.4 а.с.а.с.5-8,57-61), 18.12.2015 року (т.5 а.с.40А-45), пред`явила позов до ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які є правонаступниками ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та просила поділити домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 189,9 кв.м, з житловою- 105,3 кв.м між співвласниками в натурі, виділивши належну їй 1/3 частину домоволодіння, яка складається з наступних приміщень відповідно до даних технічного паспорту з 18.09.2007 року: 1-1-коридор площею 4,1 кв.м; 1-2-кухня площею 8,1 кв.м; 1-3 - житлової кімнати площею 16,4 кв.м; 1-4- житлової кімнати площею 7,8 кв.м; 1-5-ванної кімнати площею 4,3 кв.м та приміщення мансарди, яке складається з житлової кімнати 3-3 площею 16,3 кв.м, а всього загальною площею 57 кв.м з них житловою 40,5кв.м, а також 1/3 частину споруд №1-3.

Відповідачам виділити в натурі в порядку поділу домоволодіння АДРЕСА_1 належні їм 2/3 частини, які складаються з наступних приміщень:2-1-коридора площею 5,7 кв.м; 2-2-коридора площею 5,7 кв.м ; 2-3 житлової кімнати площею 11,0 кв.м ; 2-4 житлової кімнати площею 19,4 кв.м ; 2-5 житлової кімнати площею 9,6 кв.м ; 2-6 кухні площею 9,2 кв.м ; 2-7 санвузлаплощею 4,1 кв.м та частину мансарди, яка складається з приміщень 3-1 кухніплощею 6,7 кв.м; 3-2 житлової кімнати площею 19,6 кв.м; 3-4 ванної кімнатиплощею 4,1 кв.м; 3-5 прихожої площею 8,9 кв.м; 3-6 житлової кімнати площею 5,2 кв.м, а всього загальною площею 109,2 кв.м з них житловою -64,8 кв.м, а також сарай під літерою «Б» та погреб під ним, сарай під літерою «Г» та погреб під ним, вбиральню під літерою «В», 2/3 частини споруд №1-3.

Свої вимоги мотивувалатим, що предметом спору є фактично лише приміщення 3-3 площею 16,3 кв.м, розташоване на мансардному поверсі. Загальна площа приміщень, які вона займає, є меншою ніж 1/3 частини спірного домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виділити в натурі належну їй 1/3 частину домоволодіння відповідачі відмовляються, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 30 червня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Виділено ОСОБА_3 в натурі 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з наступних приміщень: - 1-1- коридора площею 4,1 кв.м; 1-2 - кухні площею 8,1 кв.м; 1-3 - житлової кімнати площею 16,4 кв.м; 1-4 - житлової кімнати площею 7,8 кв.м; 1-5 -ванної кімнати площею 4,3 кв.м та приміщення мансарди, яке складається з житлової кімнати 3-3 площею 16,3 кв.м. Виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі 2/3 частини вказаного домоволодіння, які скаладаються з приміщень: 2-1-коридора площею 5,7 кв.м; 2-2-коридора площею 5,7 кв.м; 2-3 житлової кімнати площею 11,0 кв.м; 2-4 житлової кімнати площею 19,4 кв.м; 2-5 житлової кімнати площею 9,6 кв.м; 2-6 кухні площею 9,2 кв.м; 2-7 санвузла площею 4,1 кв.м та частину мансарди, яка складається з приміщень 3-1 кухні площею 6,7 кв.м; 3-2 житловоїкімнатиплощею 19,6 кв.м; 3-4 ванної кімнати площею 4,1 кв.м; 3-5 прихожої площею 8,9 кв.м; 3-6 жиловоїкімнатиплощею 5,2 кв.м, а всього загальною площею 109,2 кв.м,житловою - 64,8 кв.м, а також сарай під літерою «Б» та погреб під ним, сарай під літерою «Г» та погреб під ним, вбиральню під літерою «В», 2/3 частини споруд №1-3.

В позові до ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволені позову ОСОБА_12 відмовити. Вважають що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права при його постановленні. Так суд не приділив належної уваги процесу формування часток домоволодіння. Зокрема не дослідивши порядок забудови будинку, не вивчивши подані відповідачем ОСОБА_10 матеріали та не відобразивши покази п`яти допитаних свідків. Втім, з матеріалів справи вбачається, що право власності позивача виникло внаслідок договору дарування на 1/3 недобудованого одноповерхового будинку АДРЕСА_1 , яка складалась з території квартири №1 . Наведене було зафіксовано на експлікаціях до планів БТІ 1976, 1978, 1984, 2002, 2007, 2012 років. Відповідно заповіту саме ця частина була передана у спадок позивачу. Втім, внаслідок помилки (або шахрайських дій), при видачі свідоцтва на спадщину - ця частина збільшилась до 1/3 всього домоволодіння. В той час, коли у добудові будинку або інших споруд домоволодіння, які будувалися значно пізніше, ані спадкодавець позивача, ані позивач - участі не брали, шо підтверджується матеріалами справи. Вони були зведені за кошти і силами відповідачів в порядку ч. 3, 4 ст. 357 ЦК України, що може бути доведено належними доказами.

Суд не врахував обставини існування в будинку протягом більш ніж 38 років трьох сформованих відокремлених квартир, прийнятих до експлуатації, з відокремленими системами водо, електро та газопостачання, а також опалення. При цьому позивачу за рішенням суду виділяється частина квартири № 3 , шо неминуче призводить до порушення балансу площі в квартирах інших співвласників.Суд не взяв до уваги проживання в квартирі № 3 , частину від якої передав у власність позивачу, чотирьох неповнолітніх дітей, окрім чотирьох дорослих, що призвело до порушення їх прав.Суд не приділив уваги, що кімната 3-3 мансарди, яку він передає у власність позивачу відокремлена від приміщень позивача (кв. №1 ) не має спільних проходів з приміщеннями позивача, зводилась за кошти відповідачів у 1976-1978 роках. В зазначених приміщеннях кімнати 3-3 за кошти відповідачів проводився ремонт та заміна вікон, зазначене приміщення не містить капітальних перегородок від приміщень відповідачів, містить спільну з приміщеннями відповідачів (кв. №2) опалення та електропостачання, і відповідно до висновку КНДІСЕ №968/969 від 20.02.2008 року взагалі не може бути виділене позивачу в зв`язку з відсутністю такої технічної можливості.

Суд проігнорував існування первинного позову відповідачів, який безпосередньо стосується, розміру частки позивача, не дослідив належним чином ані питання фактично наявних споруд на території домоволодіння, що призвело до поділу неіснуючих метрів вбиральні та сходів, ані питання участі позивача в зведенні прибудинкових споруд та порушення його прав внаслідок їх зведення. У своїх висновках суд спирається на експертизи проведені майже 10 років тому, а відповідно останні не можуть містити належної інформації, при цьому суд, не зважаючи на відповідні клопотання, відмовився провести актуальну експертизу. З тексту рішення взагалі не зрозуміло звідки взялася сума 11 497 гривень, присуджена до солідарного стягнення з відповідачів. Експертиза ТОВ «Експерт», покладена в основу рішення суду не містить обґрунтування методики визначення вартості приміщень, зазначена експертиза проводилась без реального обстеження приміщень квартири №2 та №3 , а також прибудинкових споруд, що ставить під сумнів можливість посилання на зазначену експертизу як на належний доказ.Вищенаведене свідчить, що суд замість всебічного, об`єктивного, неупередженого розгляду справи-досліджував тільки ті обставини справи, які були необхідні для підтвердження позиції позивача, не приділяючи увагу фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників відповідачів, обговоривши доводи апеляційних скарг, обставини справи, дослідивши її матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням виконкому Подільської райради депутатів трудящих м. Києва від 16 лютого 1959 року № 111 ОСОБА_10 була надана земельна ділянка по АДРЕСА_1 , площею 600 кв.м. для індивідуальної забудови (а.с.3 т.1).

26 березня 1959 року зазначена земельна ділянка була відведена ОСОБА_10 в натурі, про що був складений Акт та План індивідуальної забудови (а.с.4 т.1)

08 квітня 1959 року між позивачем та виконкомом Подільської Ради депутатів трудящих відділ комунального господарства виконкому Подільської Ради депутатів трудящих житлове управління Подільського району м. Києва був укладений договір № 2558 про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від одної до п`яти включно. За умовами цього договору відповідач зобов`язався збудувати кам`яний одноквартирний будинок житловою площею 60 кв.м. на три кімнати. По завершенню будівництва, зведені на зеленій ділянці споруди вступають до експлуатації та стають особистою власністю забудовника після визнання приймальною комісією місцевої Ради депутатів трудящих до повної готовності зведених споруд, що оформлюється актом комісії. (п. 9 договору) До повного зведення житлового будинку та визнання комісією місцевої Ради депутатів трудящих годним для експлуатації, «Забудовник» не має права продавати будинок або його частину іншим особам або організаціям без згоди Подільського районного Виконкому місцевої Ради депутатів трудящих ( а.с.5-6 т.1).

Рішенням Виконкому Подільської райради депутатів трудящих № 997 від 21.10.1963 року встановлено, що згідно договору на право забудови № 2558 від 08.04.1959 р. домоволодіння по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_10 , будинок має 60% готовності (збудовано одна кімната і кухня вартістю 1500 крб.), ОСОБА_10 звернувся до виконкому з проханням дозволити йому подарувати 1/3 частину недобудованого будинку рідній сестрі гр. ОСОБА_11 , яка проживає і прописана постійно в АДРЕСА_5 , як піднаймач, ОСОБА_11 своїми коштами допомагає своєму брату гр. ОСОБА_10 в будівництві будинка; ОСОБА_11 має сім`ю 2 чоловіка, працює в депо ім.Красіна, а тому дозволено ОСОБА_10 подарувати своїй сестрі ОСОБА_11 1/3 частину недобудованого бдинку по АДРЕСА_1 готовністю 60% вартістю 1500 крб (а.с.100 т.2).

04 грудня 1963 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , був укладений договір дарування 1/3 частини недобудованого будинку готовністю 60% за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно до умов договору майбутній житловий будинок повинен бути одноповерховий на три кімнати, однієї кухні. Також у вказаному договорі зазначено, що обдарована ОСОБА_11 бере на себе зобов`язання по будівництву згідно договору з Райжитлоуправлінням Подільського району № 2558 від 8.04.1959 року (а.с.7-8 т.1).

13 липня 1984 року працівниками Київського міського бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1 . відповідно до якого житловий будинок має загальну площу 166,2 кв.м. з них житлової 105,3 кв.м.(а.с.9-11 т.1)

Рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва № 1000 від 28 серпня 1984 року був затверджений акт прийняття будинку до експлуатації по АДРЕСА_1 , який будувався забудовниками ОСОБА_10 таОСОБА_11 протягом 1959-1984 років та складається з будинку в один поверх з мансардою, містить дві квартири та має загальну площу 166,2 кв.м. з них житлової 105,3 кв.м.(а.с. 45 т.1)

24 вересня 1984 року Київським міським бюро технічної інвентаризації за номером 25893 ОСОБА_10 було видане реєстраційне посвідчення, згідно зякимостанньому на праві особистої власності належить 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.201 т.3). Аналогічне реєстраційне посвідчення на 1/3 частину спірного домоволодіння було видане ОСОБА_11 .

Відповідно до технічного паспорта, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації м.Києва від 15.02.2002 року,будинок АДРЕСА_1 є двоперховим будинком,загальною площею - 182,2 кв.м, житловою площею -105,3 кв.м,підсобні приміщення площею - 60,9 кв.м, площа приміщень, які не враховані в загальну площу-15,0 кв.м, з яких станом на 15.10.2004 року 2/3 частини належить ОСОБА_10 , а 1/3 частина належить ОСОБА_13 ..

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 18 т.1)

За життя, 26 листопада 2002 року, ОСОБА_11 склала заповіт, в якому заповіла належну їй на праві власності 1/3 частину спірного домоволодіння ОСОБА_13 (а.с. 82 т.1).

02 жовтня 2004 року державним нотаріусом Третьої Київської нотаріальної контори Шматко Л.В.видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Житловий будинок цегляний, позначений в плані під літерою А житловою площею 105,3 кв.м. (а.с. 19т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6 т.4 ) .

Зі спадкової справої, заведеної нотаріусом 10.10.2014 року (т.5 а.с.2-38), вбачається,що спадкоємцями померлого ОСОБА_10 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які подали заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_10

ОСОБА_4 відмовилась від спадкового майна на користь ОСОБА_1 (а.с.3 т.5).

За життя, в січні 2006 року ОСОБА_10 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_14 (до шлюбу ОСОБА_13 ), який після його смерті підтримували спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на 1/3 та визнання права власності на нерухоме майно.

В лютому 2006 року ОСОБА_3 ) також пред`явила зустрічний позов до ОСОБА_10 , а в подальшому після його смерті до його правонаступників, в якому, неодноразово уточнюючи вимоги, просила розподілити спірне домоволодіння в натурі, виходячи з належної їй на праві власності 1/3 частини всього домоволодіння відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом її матері ОСОБА_11 , виданого 02 жовтня 2004 року.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 08 квітня 2016 року первісний позов та зустрічний позов роз`єднано в самостійні провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2017 року було зупинено апеляційне провадження в даній справі до набрання законної сили рішенням по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Головне управління юстиції у м.Києві,Третя Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом надійсним,визнання права власності та розподіл домоволодіння.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року, яке вступило в законну силу з дня її прийняття, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено .

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_10 , правонаступниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02 жовтня 2004 року, видане ОСОБА_14 (до шлюбу ОСОБА_15 ) державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Марущак С.В..

Визнаноза ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині за кожною, в домоволодінні за адресою:АДРЕСА_1 , яка складається з наступних приміщень: 2-1 коридор площею 5,7 кв.м., 2-2 коридор площею 5,7 кв.м., 2-3 житлова кімната площею 11,00 кв.м, 2-4 житлова кімната площею 19,4 кв.м, 2-5 житлова кімната площею 9,6 кв.м, 2-6 кухня площею 9,2 кв.м, 2-7 санвузол площею 4,1 кв.м та мансарди, яка складається з приміщень 3-1 кухня площею 6,7 кв.м, 3-2 житлова кімната площею 19,6 кв.м, 3-3 житлова кімната площею 16,3 кв.м, 3-4 ванною кімнати площею 4.1 кв.м, 3-5 прихожа площею 8.9 кв.м,3-6 житлова кімната площею 5.2 кв.м, а також сарай під літерою «Б» з погребом під ним, сарай під літерою «Г» з погребом під ним, вбиральня під літерою «В», паркан, ворота, хвіртка в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10 який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнаноза ОСОБА_16 право власності на квартиру АДРЕСА_6 , яка складається з наступних приміщень: 1-1 коридор площею 4,1 кв.м, 1-2 кухня площею 8,1 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 16,4 кв.м, 1-4 житлова кімната площею 7,8 кв.м, 1-5 ванна кімната площею 4,3 кв.м.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та виділивши їй в натурі 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з приміщень: -1-1-коридор площею 4,1 кв.м; 1-2-кухня площею 8,1 кв.м; 1-3 - житлової кімнати площею 16,4 кв.м; 1-4- житлової кімнати площею 7,8 кв.м; 1-5-ванної кімнати площею 4,3 кв.м та приміщення мансарди, яке складається з житлової кімнати 3-3 площею 16,3 кв.м відповідно до висновку ТОВ «Експерт», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 належить на праві власності 1/3 частина спірного домоволодіння відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом померлої ОСОБА_11 , якій належало на праві власності 1/3 частини будинку на підставі договору дарування від 04.12 1963 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону, який регулює правовідносини, що виникли між сторонами та на час ухвалення рішення цей висновок був передчасним при наявності справи за позовом ОСОБА_10 , а в подальшому його спадкоємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним,визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст. 356 ЦК України).

Статтею 358 ЦК України, передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно до його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них" (у редакції на час розгляду справи судами попередніх інстанцій).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у гос- подарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказу- ються під час розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст.1218 ЦК України до спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Головне управління юстиції у м.Києві, Третя Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнання права власності та розподіл домоволодіння, встановлено, що видане ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02 жовтня 2004 року, не враховує дійсний розмір успадкованого нею нерухомого майна - квартири АДРЕСА_6 , а тому дане свідоцтво повинно бути визнано недійсним. Сторони фактично користуються приміщеннями, які були збудовані їх спадкодавцями відповідно до їх часток та врахувавши висновки №968/969 судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ від 20 лютого 2008 року визнав за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як спадкоємцями померлого ОСОБА_10 , права власності по Ѕ частині за кожною у спірному домоволодінні, а за ОСОБА_12 право власності на квартиру №1 домоволодіння,виділивши кожному з них вищезазначені приміщення.

З огляду на викладені обставини справи та обставини, встановлені постановою Київського апеляційного суду у вищевказаній цивільній справі , колегія суддів вважає аргументи апеляційних скарг такими, що заслуговують на увагу,а відтак рішення суду першої інстанції в даній справі належить скасувати та постановити нове про залишення без задоволення позову ОСОБА_3 ..

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 30 червня 2016 року скасувати та постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про поділ домоволодіння в натурі залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук