УХВАЛА

26 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 759/6629/19

провадження № 61-15018ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Коротенка Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

про стягнення з ОСОБА_2 на її утримання аліментів у розмірі

1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи

з 08 квітня 2019 року на час існування інвалідності.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня

2020 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини

ОСОБА_1 у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 08 квітня 2019 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року

апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом

Соболівським А. М., задоволено.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня

2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов залишено без задоволення.

13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду

від 17 вересня 2020 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга,

є малозначною в силу закону.

Касаційна скарга містить посилання заявника на те, що наявні підстави, передбачені підпунктами а, в пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, а саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та справа має виняткове значення для учасника справи.

На підставі підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Доводи скарги щодо винятковості значення справи для позивача касаційний суд вважає прийнятними.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судами норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); необхідність відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 1111цс17щодо застосування норми права у подібних правовідносинах

Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі підлягає відкриттю.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Святошинського районного суду міста Києва справу № 759/6629/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити їх право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков Є. В. Коротенко