Житомирський апеляційний суд
Справа №291/952/19 Головуючий у 1-й інст. Митюк О.В.
Категорія 47 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ружинський край"

на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Митюк О.В.

у цивільній справі №291/952/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Світанок", Приватного підприємства "Ружинський край" про розірвання договору оренди землі, витребування з чужого незаконного володіння земельних ділянок, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. Просила розірвати договір оренди землі від 16.09.2015 р., укладений між ОСОБА_2 та ПСП "Агрофірма "Світанок", щодо оренди земельних ділянок: :05:000:0186, площею 2,3974 га, та кадастровий номер :05:000:0255, площею 0,2758 га, які розташовані за адресою: Житомирська область, Ружинський район, Білилівська сільська рада, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі якого державним реєстратором Відділу державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_3 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 30.06.2016 року проведено державну реєстрацію іншого речового (номер запису про інше речове право 15241061, номер запису про інше речове право 15242114), та витребувати у ПСП "Агрофірма "Світанок" з чужого незаконного володіння вказані вище земельні ділянки на користь власника ОСОБА_1 . В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначала, що вона є власником земельних ділянок, які розташовані на території Білилівської сільської ради, Ружинського району Житомирської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, отримані нею на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №755, №756 від 26.11.2018 року. Право власності на земельні ділянки зареєстровано 26.11.2018 року приватним нотаріусом Ружинського районного нотаріального округу Ходаківською Л.М., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 146776934 та 146772781 та які перебували у користуванні ПСП "Агрофірма "Світанок" на підставі договору оренди землі від 16.09.2015 року, укладеного між матір`ю позивачки, ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 та вказаним підприємством. Проте на даний час ПСП "Агрофірма "Світанок" не використовує зазначені вище земельні ділянки і права та обов`язки орендаря за укладеним з матір`ю позивачки договором оренди землі на підставі розподільчого балансу від 22.03.2018р. передало ПП "Ружинський край", за яким на даний час було проведено реєстрацію іншого речового права (права оренди) на належні позивачу земельні ділянки. З ПП "Ружинський край" мати позивачки не укладала жодних договірних зобов`язань, згоди на укладення договору суборенди на вказані в договорі оренди землі земельні ділянки та на передачу права оренди земельної ділянки у заставу чи до статутного фонду за життя не надавала. Позивач вважає, що фактично орендар сам в односторонньому порядку усунувся від виконання умов договору оренди землі в повному обсязі, припинивши господарську діяльність з безпосереднього цільового використання орендованих земельних ділянок, чим порушив вимоги законодавства.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю. Розірвано договір оренди землі від 16.09.2015 р., укладений між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Світанок", щодо оренди земельних ділянок: кадастровий номер :05:000:0186, площею 2,3974 га та кадастровий номер :05:000:0255, площею 0,2758 га, які розташовані за адресою: Житомирська обл., Ружинський р., Білилівська сільська рада, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі якого державним реєстратором Відділу державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_3 , в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 30.06.2016 р., проведено державну реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право 15241061, номер запису про інше речове право 15242114).

Витребувано у Приватного підприємства "Ружинський край" з чужого незаконного володіння та повернуто власнику ОСОБА_1 , земельні ділянки: кадастровий номер :05:000:0186, площею 2,3974 га та кадастровий номер :05:000:0255, площею 0,2758 га, які розташовані за адресою: Житомирська обл., Ружинський р., Білилівська сільська рада, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Стягнуто із Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Світанок на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 850,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі Приватне підприємство "Ружинський край" просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням процесуального права. Зокрема зазначає, що ПП «Ружинський край» є правонаступником ПСП «Агрофірма «Світанок». У відповідності до ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Таким чином відомості, що ПП «Ружинський край» є правонаступником ПСП «Агрофірма «Світанок» є достовірними. Права та обов`язки за спірними правочинами перейшли у відповідності до розподільчого балансу від ПСП «Агрофірма «Світанок» та ПП «Ружинський край». Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ щодо юридичної особи правонаступника. Тому, таку операцію не можна розглядати як внесок до статутного капіталу, оскільки новому підприємству за розподільчим балансом поряд із майном та зобов`язаннями передають уже сформований статутний капітал підприємства, яке реорганізується. На думку апелянта, оскільки ПП «Ружинський край» є правонаступником ПСП «Агрофірма «Світанок», якому у відповідності до розподільчого балансу перейшли права та обов`язки за спірними правочинами, тому апелянт правомірно використовує земельні ділянки у відповідності до договорів оренди землі. Крім того, апелянт зазначає, що у відповідності до ст.109 ЦК України, ПСП «Агрофірма «Світанок» як юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до ПП «Ружинський край», що утворилося внаслідок виділу.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок, розташованих на території Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: земельних ділянок, кадастровий номер :05:000:0186, площею 2,3974 га та кадастровий номер :05:000:0255, площею 0,2758 га, що вбачається з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.16-25).

Вказані земельні ділянки позивачка отримала у спадок після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2018 року, які посвідчені приватним нотаріусом Ружинського районного нотаріального округу Ходаківською Л.М., та внесені до реєстру за №755, №756 (а.с.14-15).

Між ОСОБА_2 та ПСП "Агрофірма "Світанок" було укладено договір оренди землі, відповідно до якого вказані земельні ділянки передавались в оренду ПСП "Агрофірма "Світанок" а саме: договір оренди землі від 16.09.2015 р., укладений між ОСОБА_2 та ПСП "Агрофірма "Світанок" щодо оренди земельних ділянок: кадастровий номер :05:000:0186, площею 2,3974 га та кадастровий номер :05:000:0255, площею 0,2758 га, які розташовані за адресою: Житомирська область, Ружинський район, Білилівська сільська рада, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За умовами укладеного договору, ОСОБА_2 передала в оренду ПСП "Агрофірма "Світанок" наступні земельні ділянки: кадастровий номер :05:000:0186, площею 2,3974 га та кадастровий номер :05:000:0255, площею 0,2758 га. З п.27 зазначеного договору вбачається, що орендар, у тому числі, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; п.28 Договору оренди передбачено обов`язки орендаря, серед яких: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі(а.с.10-11).

З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.11.2018 р. номери інформаційної довідки 62743197 та від 05.07.2016 року номер інформаційної довідки 62749195) (далі по тексту - інформаційна довідка) та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої станом на 28.11.2018 р., вбачається, що на підставі зазначеного договору державним реєстратором Відділу державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_3 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 30.06.2016 року проведено державну реєстрацію іншого речового (номер запису про інше речове право 15241061, номер запису про інше речове право 15242114)(а.с.20-24).

З детальної інформації про юридичну особу, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що на сьогоднішній день, орендарем земельних ділянок, які є власністю позивача, являється Приватне підприємство «Ружинський Край» (), а право оренди за ним зареєстровано, у тому числі на підставі: договору оренди землі від 16.09.2015 р., за якими орендодавцем являється ОСОБА_2 , а орендарем ПСП "Агрофірма "Світанок" () (а.с.27-30).

Тобто ПП "Ружинський край" було утворене шляхом виділу з ПСП "Агрпофірма "Світанок" та є правонаступником останнього, про що 23.03.2018 р. внесено запис до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який є у відкритому доступі.

На підставі додатку №5 до Розподільчого балансу між ПСП "Агрофірма "Світанок" та ПП "Ружинський край" від 22.03.2018 р. ПСП "Агрофірма "Світанок" передало право оренди вищевказаних належних позивачеві земельних ділянок ПП "Ружинський край"(67-71).

На підставі вищевказаного договору оренди землі та зазначеного розподільчого балансу на вищевказані земельні ділянки - державним реєстратором Відділу державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_3 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 30.06.2016 року проведено державну реєстрацію іншого речового (номер запису про інше речове право 15241061, номер запису про інше речове право 15242114) було зареєстровано право оренди за Приватним підприємством "Ружинський край", яке фактично користується вищевказаними, належними позивачу, земельними ділянками.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що в даному випадку право позивачки порушене та підлягає судовому захисту.

При цьому судом враховано, що відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.2 вказаного Закону, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону, а договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації, що встановлено ч.5 ст.6 та ч.5 ст.8 цього Закону.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.32 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельного Кодексу України та іншими законами України.

Виходячи із норм статей 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем і є підставою для розірвання договору оренди землі за ст.32 Закону України "Про оренду землі" так як являється істотним порушенням вимог закону і умов укладеного договору. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного суду України - викладеній в постанові від 21 березня 2018 року № 6-18цс14 та постанові Об`днаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 14.09.2020 року у справі №291/1009/18.

Відповідно до положень ст.783 ЦК України, наймодавець має беззаперечне право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без його дозволу передав річ в користування іншій особі, така передача права оренди землі взагалі є неможливою в силу норм Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі", передача права оренди землі прямо порушує вимоги частини 7 ст.93 Земельного кодексу України, згідно з якою право оренди земельної ділянки може відчужуватись, у тому числі продаватися на земельних торгах, передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки.

Разом з тим, наведена норма ст.93 ЗК України не встановлює самого механізму набуття права оренди у разі його відчуження, в тому числі і внесення до статутного капіталу.

Відповідно до ч. 5 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом.

Згідно ст.25 Закону України "Про оренду землі", орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а орендодавець відповідно до ч.1 ст.24 вказаного Закону має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.

Таким чином, залучення третіх осіб до обробітку землі та сплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем.

Згідно ст.8 Закону України "Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.

З положень ст.8 вказаного Закону вбачається, що підставою для виникнення права суборенди є договір суборенди, який підлягає державній реєстрації.

Частиною 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", передбачено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст.4 вказаного Закону, державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, право оренди (суборенди) земельної ділянки.

За правилами ч.1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Відповідно до ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Однак, судом встановлено, що внаслідок утворення ПП "Ружинський край" шляхом виділу в ПСП "Агрофірма "Світанок" останнє не припинило свою діяльність, про що свідчить запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. А тому ПСП "Агрофірма "Світанок" зобов`язане виконувати умови договору оренди землі, укладеного ним з ОСОБА_2 , використовуючи земельні ділянки за призначенням та сплачуючи орендну плату. Передача права оренди за цим договором ПП "Ружинський край", з яким позивач ОСОБА_1 - спадкоємиця вищевказаних земельних ділянок не перебуває у договірних правовідносинах, не узгоджується з вимогами законодавства.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що вказаною передачею права оренди жодних прав та законних інтересів позивача не порушено, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що лише власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, передавши без згоди позивача належні їй на праві власності земельні ділянки в оренду (користування) іншій особі, ПСП "Агрофірма "Світанок" порушило її виключне право як власника земельних ділянок на розпорядження своєю власністю.

Крім того, статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як встановлено, ОСОБА_2 уклала правочин щодо оренди належних їй земельних ділянок з ПСП "Агрофірма "Світанок". З ПП "Ружинський край" ОСОБА_2 жодних правочинів щодо передачі в оренду належних їй земельних ділянок не вчиняла, а тому, відповідно, порушено її право щодо вільного волевиявлення при укладені правочину.

Як вбачається з пояснень представника відповідача ПП «Ружинський край» в судовому засіданні, відповідачем не заперечуються викладені в позовній заяві обставини щодо належності позивачу конкретних земельних ділянок, передачі вказаних земельних ділянок в оренду ПСП "Агрофірма "Світанок" на підставі укладеного договору оренди землі, передачу останнім права оренди вказаних ділянок відповідно до розподільчого балансу до ПП "Ружинський край", використання даним підприємством зазначених земельних ділянок для товарного сільськогосподарського виробництва тощо.

Спір між сторонами, як вбачається з їхніх заяв по суті справи та пояснень в судовому засідання, стосується розірвання укладеного договору оренди землі з підстав неправомірності передачі без згоди орендодавця права оренди по укладеному ПСП "Агрофірма "Світанок" договору оренди землі іншому підприємству - ПП "Ружинський край".

За наведених обставин суд першої інстанції обгрунтовано розірвав договір оренди та витребував земельні ділянки на користь їх законного власника.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

За наведених обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ружинський край" залишити без задоволення.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 28.10.2020 року.