Справа № 639/4061/20
Провадження № 2-о/639/68/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання Пивоварова Т. В.,

за участю представника заявника адвоката Латиш К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 639/4061/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту сумісного проживання та факту перебування на утриманні,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні його дружини ОСОБА_2 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_2 , яка була пенсіонером та ветераном праці. У шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували з 26.04.1979, а 15.02.1983 вони вимушені були формально розірвати шлюб, але фактичні шлюбні відносини продовжували тривати, у зв`язку з чим ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народилася донька ОСОБА_3 , та 07.05.1994 заявник з ОСОБА_2 знову уклали шлюб.

З 17.05.1995 ОСОБА_2 зареєструвала своє місце проживання разом із заявником за адресою: АДРЕСА_2 , де вони проживали разом до 04 лютого 2020 року. 22.01.2020 заявник з дружиною продали вказану квартиру та 31.01.2020 придбали у спільну часткову власність по 1/2 частині іншу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Тому 04.02.2020 ОСОБА_1 разом з дружиною виписалися з квартири на АДРЕСА_3 та заявник прописався у квартирі АДРЕСА_4 , а ОСОБА_2 прописалася у квартирі доньки ОСОБА_3 , по АДРЕСА_5 , оскільки хотіла залишитися перебувати на обліку у Київському району у лікарні та інших органах, а також з метою економії. Проте, заявник з дружиною постійно проживали разом весь цей час по день госпіталізації ОСОБА_2 у спільній квартирі по АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, однак були зареєстровані за різними адресами.

З січня 2011 р. ОСОБА_1 вийшов на пенсію за віком та є ветераном праці. Однак, призначеної заявнику мінімальної пенсії не вистачало на його утримання з огляду на велику кількість хронічних захворювань, потребу дорогих ліків, проведення операцій. З цього часу та по травень 2020 р. заявник перебував на утриманні своєї дружини ОСОБА_2 , яка отримувала пенсію в чотири рази більшу та суттєву заробітну плату. Заявник зазначає, що проживаючи з дружиною він був на повному її утриманні, її допомога була для ОСОБА_1 постійним і основним джерелом для існування.

Встановлення факту перебування на утриманні необхідне заявнику для одержання пенсії у разі втрати годувальника, у зв`язку з чим ОСОБА_1 і звернувся до суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.07.2020 прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с. 49).

26.08.2020 ухвалою суду задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів. Витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області належним чином засвідчену довідку про розмір пенсії ОСОБА_2 , 1956 року народження, яку вона отримувала з 01.05.2017 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Уповноважено ОСОБА_1 на одержання вказаних доказів з ГУ ПФ України в Харківській області для передачі суду (а.с. 74).

У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просила задовольнити.

Заінтересованою особою подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій Фонд просив розглянути вказану справу відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 52)

Вислухавши пояснення представника заявника, показання свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали шлюб, про що 26.04.1979 в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 1019, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Палацом одруження «Дзержинський» м. Харків (а.с. 12).

25.12.1980 ОСОБА_5 змінив прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_2 , виданим 25.12.1980 Київським відділом ЗЦС м. Харків, актовий запис № 101 (а.с. 13).

15 лютого 1983 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвали шлюб, про що 15.02.1983 Київським відділом ЗСЦ м. Харків видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_3 , актовий запис № 90 (а.с. 13).

А 07 травня 1994 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знову зареєстрували шлюб у Київському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, яким видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_4 та в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 302 (а.с. 14).

Заявник перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та отримує пенсію за віком, що підтверджується довідками Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.06.2020 та 29.08.2020 (а.с. 22, 79), а також пенсійним посвідченням № НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 , виданим на ім`я ОСОБА_1 13.04.2011 Пенсійним фондом України довічно (а.с. 23).

Як вбачається з пенсійного посвідчення № НОМЕР_7 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , остання з 30.08.2012 перебувала на обліку в Пенсійному фонді України та отримувала пенсію за віком (а.с. 15).

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 , його звільнено з останнього місця роботи 31.08.2012 (а.с. 31).

ОСОБА_2 звільнено з останнього місця роботи 01.02.2017, що підтверджується відповідною трудовою книжкою (а.с. 30).

З наданої медичної документації вбачається, що заявник має велику кількість хронічних захворювань, переніс декілька операцій та потребує постійного забезпечення ліками (а.с. 32-45).

31 січня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 468, згідно якого подружжя ОСОБА_6 у рівних частках по 1/2 частці кожний придбало квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 18-19).

Вказана квартира належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 20, 21).

Згідно паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_8 , виданого Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл. 17.09.1996, зареєстрованим місцем проживання заявника зазначено: АДРЕСА_1 (а.с. 24-25).

З паспорта ОСОБА_2 серії НОМЕР_9 , виданого Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл. 02.09.1999, вбачається, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_5 (а.с. 27-29).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 19.05.2020 (а.с. 11).

У зв`язку з чим у заявника виникла необхідність щодо переведення його з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію у разі втрати годувальника згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак ОСОБА_1 не має можливості вирішити вказане питання у позасудовому порядку, оскільки на день смерті дружини, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харків, не був зареєстрований разом з нею за однією адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, заява розглядається в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера незалежно від тривалості страхового стажу.

Пунктом 1 частини 2 ст. 36 цього Закону передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 36 цього Закону до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 26.04.2017 № 9-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а саме документи померлого годувальника, а також документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно п. 2.11 розділу ІІ Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Як вбачається з довідки про пенсію ОСОБА_2 від 28.08.2020 за вих. № 465, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, остання отримувала пенсію за віком, яка значно більша за розмір доходу (пенсії) заявника. Зокрема, з травня 2017 року та по вересень 2020 року ОСОБА_2 отримувала по 4943,37 грн щомісяця, з жовтня 2017 р. по листопад 2018 р. по 6676,19 грн щомісяця, у січні та лютому 2019 р. по 6681,14 грн, у березні 2019 р. 7788,94 грн, з квітня по червень 2019 р. по 7925,77 грн щомісяця, з липня по листопад 2019 р. по 7933,81 грн щомісяця, з грудня 2019 р. по квітень 2020 р. по 7942,69 грн щомісяця, у травні 2020 року отримала 8794,77 грн (а.с. 83-84), в той час, як ОСОБА_1 з квітня по листопад 2018 р. отримував пенсію у розмірі по 1692,48 грн щомісяця, у грудні 2018 р. отримав у розмірі 1704,79 грн, у січні та лютому 2019 р. по 1876,99 грн, з березня по червень 2019 р. по 1976,99 грн щомісяця, з липня по грудень 2019 р. по 2000,00 грн щомісяця, з січня по квітень 2020 р. по 2118,52 грн щомісяця, у травні 2020 року отримав 2218,52 грн, що відображено у довідках про доходи пенсіонера ОСОБА_1 від 22.06.2020 та 29.08.2020 (а.с. 22, 79).

Також факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом до дня її смерті, заявник, починаючи з дня призначення йому пенсії за віком та до дня смерті дружини ОСОБА_2 , до 19.05.2020 був на повному утриманні померлого годувальника і одержував від неї допомогу, що була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування, а також те, що у зв`язку з втратою годувальника, заявник втратив джерело засобів до існування, підтверджено у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п. 2 ст. 273 ЦПК (1502-06)), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

За таких обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що представником заявника доведено належними та допустимими доказами факт сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті ОСОБА_2 , перебування ОСОБА_1 на утриманні дружини ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту сумісного проживання та факту перебування на утриманні задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утриманні дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Харків, Харківська область, Україна.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , адреса місцезнаходження: 61022, м. Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд.

Повне рішення складено 30.10.2020.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк