Ухвала

23 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 453/956/18

провадження № 61-15238ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гороха Віталія Володимировича на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У 2018 році ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»), в якому просила суд: стягнути з ОСОБА_1 на її користь 74 259 грн в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка; стягнути з ОСОБА_1 на користь малолітнього ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_2 83 147,67 грн в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої смертю його батька; стягнути з ОСОБА_1 на користь малолітнього ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 79 588,92 грн в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої смертю його батька; стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на її користь та користь її малолітніх дітей страхове відшкодування у розмірі 100 тис. грн.

Позов мотивовано тим, що 27 липня 2014 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz VITO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушивши Правила дорожнього руху України, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої пасажир його автомобіля ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких помер. Позивач вказувала, що вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, встановлена вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області

від 17 січня 2018 року у справі № 343/2/15-к. Зазначала, що малолітні діти

ОСОБА_5 , які були на його утриманні, мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого до досягнення ними 18 років. Крім того, зважаючи на те, що вона не працює та здійснює догляд за малолітніми дітьми, вона має право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, до досягнення дітьми чотирнадцяти років.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27 липня 2020 року, позов ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах її малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 939,92 грн одним платежем заподіяної майнової шкоди та 35 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в особі його законного представника ОСОБА_2 18 019, 67 грн на відшкодування майнової шкоди, з яких: 8 541 грн стягнуто одним платежем, а решту - 9 478,67 грн стягнуто щомісячними платежами у розмірі по 237,50 грн щомісячно, починаючи

з 01 серпня 2017 року та до повної виплати суми відшкодування, а також

50 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в особі його законного представника ОСОБА_2 14 460,92 грн на відшкодування майнової шкоди, з яких: 8 541 грн стягнуто одним платежем, а решту - 5 919,92 грн стягнуто щомісячними платежами у розмірі по 237,50 грн щомісячно, починаючи

з 01 серпня 2017 року та до повної виплати суми відшкодування, а також

50 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , 85 384 грн заподіяної майнової шкоди та 14 616 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

представника ОСОБА_1 - адвоката Гороха В. В., в якій заявник просить частково скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про зменшення розміру стягнутого із заявника відшкодування майнової та моральної шкоди, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), а також на те, що суди не дослідили належним чином зібрані у справі докази

(пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

У прохальній частині касаційної скарги заявник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 27 липня 2020 року, посилаючись на те, що копію оскарженої постанови суду апеляційної інстанції було направлено на його адресу

25 вересня 2020 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції, а ним отримано - 30 вересня 2020 року.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною, строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення справіз ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у певних категоріях справ, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 336 995,59 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 250 =

525 500, 00 грн). Крім того, заявник не погоджується із судовими рішеннями у частині стягнення з нього на користь позивачів в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди 173 420,51 грн, та просить зменшити суми, які належать до стягнення, до 88 747,16 грн.

Отже, касаційна скарга подана насудові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у цій справі підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Колегія суддів, враховуючи ціну позову, правовідносини, в яких виник спір між сторонами, встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини, а також доводи касаційної скарги, дійшла висновку, що ця справа не може бути визнана такою, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, або такою, що становить суспільний інтерес чи має виняткове значення для заявника.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - адвокат Горох В. В. подав касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою

статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 липня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гороха Віталія Володимировича на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 жовтня

2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 липня

2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович