Справа № 570/4976/17
Номер провадження 6/570/77/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовський О.О.

з участю секретаря судового засідання Беднарчук Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуменюка А.А. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, -

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець Рівненського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуменюк А.А. звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у Рівненському РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження №57710305 з примусового виконання виконавчого листа №5270/4976/17, виданого 23.04.2018 у цивільній справі про стягнення заборгованості за договором позики від 15.06.2015 з ОСОБА_1 . Зазначає, що боржником до теперішнього часу рішення суду не виконані, заборгованості не погашені, зобов`язання не виконані. А тому, старший державний виконавець просить подання задоволити, та звернути стягнення на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику - ОСОБА_1 , право власності на яку не зареєстровано в установленому законом порядку.

Старший державний виконавець Рівненського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуменюк А.А. в судове засідання не з`явився.

Представник подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, подання підтримує в повному обсязі та просить його задоволити.

Боржниця в судове засідання не з`явилася повторно.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у Рівненському РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження №57710305 з примусового виконання виконавчого листа №5270/4976/17, виданого 23.04.2018 у цивільній справі про стягнення заборгованості за договором позики від 15.06.2015 з ОСОБА_1 .

Рішення на сьогоднішній день боржницею не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-785цс15 від 06 липня 2015 року визначено, що положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконанню рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п.1 ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що боржниці згідно заповіту від 17.01.2013 року ОСОБА_2 заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 .

Однак, право власності на дану квартиру у встановленому законом порядку боржницею не зареєстроване.

Крім того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржниці ОСОБА_1 встановлено, що за боржницею відсутні записи щодо об`єктів нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано у встановленому законом порядку.

Згідно ч.4 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч.10 ст.440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

У такому випадку виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна. Такими доказами можуть бути: договір купівлі-продажу нерухомого майна, договір дарування, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомими майном.

Так державний виконавець, як на доказ володіння боржником зазначеним майном посилається на матеріали спадкової справи, яка жодним чином не доводить ні факту права власності боржника на вказане майно на час звернення з поданням, оскільки не містить свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Таким чином в матеріалах подання відсутні будь-які докази, що підтверджують фактичне володіння спадковим майном ОСОБА_1 .

Крім цього, державному виконавцю слід було надати відомості, щодо вартості майна на яке просять звернути стягнення, підтверджені належними доказами.

Однак, жодних відомостей про вартість зазначеного в поданні майна матеріали подання не мають.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що не має законних правових підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.ст.258-261, 440 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуменюка А.А. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Красовський О.О.