Ухвала

02 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 405/500/18

провадження № 61-14498ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року у вищевказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

ОСОБА_1 в касаційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що оскаржувана постанова апеляційного суду від 04 вересня 2020 року отримана його сином 21 вересня 2020 року та передана йому лише 12 жовтня 2020 року після повернення з Лазурного Херсонської області, про що свідчать квитанції оплат і заправки автомобіля в цьому місці.

Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки з наданої заявником копії поштового конверту зі штрихкодовим ідентифікатором 970 та витягу з реєстру «Укрпошта» не вбачається, що саме син ОСОБА_1 отримав 21 вересня 2020 року оскаржувану постанову апеляційного суду від 04 вересня 2020 року. Посилання заявника на те, що оскаржувану постанову апеляційного суду йому було передано сином лише 12 жовтня 2020 року після його повернення з Херсонської області, також є необґрунтованим, оскільки не підтверджено належними доказами. Отже зазначені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження не зумовлені особливими і непереборними обставинами, а відтак не є поважними.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення такого строку є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, - надати строк для звернення до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів.

Разом із цим, як на підставу скасування судових рішень заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме - судами попередніх інстанцій не враховано правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11 та від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13, однак в силу вимог пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України заявник не зазначає постанову Верховного Суду, в якій висловлено правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Верховний Суд роз`яснює, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Оскаржуючи судові рішення в касаційному порядку на підставі вищевказаної норми закону, заявнику необхідно зазначити постанову Верховного Суду, в якій викладений правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, та мотивування, в чому полягає невідповідність застосування норми права судом апеляційної інстанції правовому висновку Верховного Суду.

Окрім цього, відповідно до статей 25 та 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій. Касаційна скарга повинна бути подана саме до Верховного Суду, водночас в касаційній скарзі зазначено, що вона подана до Верховного Суду України, тобто неправильно зазначено найменування суду, до якого подається скарга.

Також, у прохальній частині касаційно скарги ОСОБА_1 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року, однак з тексту касаційної скарги вбачається, що заявник оскаржує рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій правильно зазначити найменування суду, до якого подається скарга; зазначити постанову Верховного Суду, в якій викладений правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, та мотивування, в чому полягає невідповідність застосування норми права судом апеляційної інстанції правовому висновку Верховного Суду; уточнити прохальну частину касаційної скарги щодо оскаржуваних судових рішень та викласти її відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України, а також надіслати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть передбачені законом наслідки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев