Справа №345/3765/20
Провадження № 2-о/345/87/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2020 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

за участю секретаря судового засідання Заткальницької Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 зацікавлена особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , яким протягом шести місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити перебувати в місцях роботи ОСОБА_1 за адресами АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відтань менше 100 м до місця роботи ОСОБА_1 , що за адресами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ; заборонити вести телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заяву мотивує тим, що він є власником квартири по АДРЕСА_4 , де також зареєстрований ОСОБА_2 , який являється його прийомним сином. Однак, користуючись немічністю заявника, яка наступила в силу його віку, ОСОБА_2 вимагає в ОСОБА_1 кошти за належне на праві власності йому приміщення, що по АДРЕСА_5 , де з його дозволу ОСОБА_2 упродовж багатьох років здійснював підприємницьку діяльність, та відмовляється звільнити вищевказане приміщення. В кінці липня ОСОБА_2 в присутності інших людей ображав ОСОБА_1 нецензурною лайкою та вимагав кошти за оренду приміщення, що фактично належить ОСОБА_1 . В подальшому, 20.08.2020 ОСОБА_2 , переслідуючи ОСОБА_1 біля будинку АДРЕСА_6 , наніс останньому удар рукою в обличчя, внаслідок якого спричинив ОСОБА_1 струс головного мозку. За вказаним фактом 27.06.2020 за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР внесено відповідні відомості за ч. 1 ст. 125 КК України. Також конфлікт, спровокований ОСОБА_2 , мав місце 06.01.2020, однак на підтвердження даного документів надати не може.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 являється його прийомним сином, то вважає, що останній здійснює відносно нього домашнє насильство, а тому і змушений звернутися до суду з даною заявою.

Заявник ОСОБА_1 подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, а вимоги заяви задоволити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, заперечує проти задоволення вимог заяви ОСОБА_1 та зазначає, що кримінальна справа відносно нього про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України тільки направлена до суду для розгляду. Тобто його вина про нанесення ОСОБА_1 тілесний ушкоджень ще не доведена і не встановлена.

Суд, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст.1 цього Закону домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на таких осіб: 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка).

В поданій заяві ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 являється його прийомним сином, однак жодних підтверджуючих даний факт документів, до матеріалів заяви не долучає.

Як наслідок, суд позбавлений можливості надати належну правову оцінку таким твердженням і, відповідно, не може визначити чи поширюються в даному випадку дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

На підтвердження своїх доводів, ОСОБА_1 , до матеріалів заяви долучено витяг з ЄРДР від 27.08.2020 за фактом конфлікту, який мав місце 20.08.2020 між заявником та зацікавленою особою (а.с. 5). При цьому, протиправні дії органом досудового розслідування такі дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідальність за домашнє насильство, передбачено ст. 126-1 КК України, зокрема домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

А тому, долучений заявником витяг з ЄРДР факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 не підтверджує.

За п. 9 ч.1 ст.1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

З поданої до суду заяви, суд позбавлений можливості оцінити вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, а також настання будь-яких наслідків, оскільки факт звернення заявника до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 підтверджується лише одиничним зверненням з приводу нанесення тілесних ушкоджень. В силу наданих суду доказів, встановити чи носить неправомірна, на думку ОСОБА_1 , поведінка ОСОБА_2 системний характер та є вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, неможливо.

Крім даного, ОСОБА_1 просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким протягом шести місяців обмежити його права та покласти на нього обов`язки, зокрема заборонити перебувати в місцях роботи ОСОБА_1 за адресами АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відтань менше 100 м до місця роботи ОСОБА_1 , що за адресами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

Однак, жодних даних з приводу того, що за вказаними адресами він працює, здійснює підприємницьку діяльність, являється орендодавцем приміщень за вказаними адресами не долучає.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

На підставі викладеного, суд не може погодитися із доводами заявника, що наведені ним у заяві, оскільки до заяви не додано жодних доказів на їх підтвердження, а витяг з ЄРДР від 27.08.2020 не є підставою для видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 10,12,13,18,81,211,247,258,259,273,350-1-350-6 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 зацікавлена особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текс рішення виготовлений 30.10.2020.

Суддя: