Єдиний унікальний номер: 375/515/20
Провадження № 2/379/396/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25 вересня 2020 року Таращанський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Штельмах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Таращі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки звернулася до суду з даним позовом, просить суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона та третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки із житловим будинком, посвідченого державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Рокитнянського району Київської області Калітенко Л.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 744 від 26.03.2020 є власниками, зокрема, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Приводом для звернення до суду є примусове зняття з реєстрації осіб, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично там тривалий час не проживають, а місце знаходження їх не відомо, участі в утриманні житла не приймають. Отримання рішення суду необхідне для зняття відповідачів з реєстрації.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно, проте 31.08.2020 позивачка подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі та без участі її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі двічі у судові засідання 31.08.2020 та 25.09.2020 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України належно повідомлені.

Третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки до суду не повідомив.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи вищевикладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності позивача, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (зі змінами внесеними ППВСУ №15 від 25.05.1998 року) у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування житловими приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачка та третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки із житловим будинком, посвідченого державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Рокитнянського району Київської області Калітенко Л.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 744 від 26.03.2020 (а.с. 10-11).

В даному житловому будинку зареєстровані, в тому числі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не проживають в даному житловому будинку досить довгий час, а місцезнаходження їх невідоме (а.с. 14).

Оскільки, в добровільному порядку відповідачі не знялися з реєстраційного обліку з будинку, що є перешкодою позивачці реалізувати в повному обсязі своє право власності на майно, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Частина 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначає чіткий перелік підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання, але у зв`язку з тим, що відповідач відмовляється виписатися добровільно, єдиною підставою для зняття з реєстрації місця проживання може виступити остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи той факт, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично відсутні тривалий час у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності відповідачами не надано, а судом не здобуто, тому суд прийшов до висновку, що відповідачі втратили право користування зазначеним вище житловим приміщенням.

Згідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 р. № 207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 77, 78, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, а саме: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок відсутності цих осіб понад встановлені законодавством строки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін