САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1111/19
Провадження №2/726/15/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Асташева С. А., при секретарі Голик В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ СК «ПРОВІДНА» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а також про стягнення із страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а також про стягнення із страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В позові посилається на те, що 15.12.2018 року, водій ОСОБА_2 , в м. Чернівці по вул. Хотинській, 10-А керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнившись у безпечності маневру, не скористався допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого допустив наїзд на стоячий автомобіль «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Зазначає, що факт скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, вина останнього в його скоєнні, а відповідно і причино-наслідковий зв`язок між протиправними діями ОСОБА_2 (порушення правил дорожнього руху) та суспільно небезпечними наслідками (зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження) підтверджується постановою Садгірського районного суду м. Чернівці по справі № 726/2620/18 від 22.12.2018 року, яка набрала законної сили 31.12.2018 року. В результаті зіткнення транспортних засобів, автомобіль марки AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача зазнав значних технічних ушкоджень. Цивільно-правова відповідальність, ОСОБА_2 , як особи, яка правомірно експлуатує забезпечений транспортний засіб «Мерседес Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент настання 15.12.2018 року ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8032533 від 01.03.2018 року та відомостями з Єдиної централізованої бази даних Моторного (транспотного) страхового бюро України про чинність полісу № АК/8032533 від 01.03.2018 року на 15.12.2018 року (день ДТП). У відповідності до даного страхового полісу, страхувальником виступає ОСОБА_2 , забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Мерседес Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 , розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю складає 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн. відповідно, а розмір франшизи складає 1000 грн. Повідомлення про настання 15.12.2018 р. даної ДТП, ОСОБА_2 подано до ПрАТ «СК «Провідна» у встановлені законодавством строки, а також про дану ДТП було повідомлено відповідача ПрАТ «СК «Провідна» позивачем ОСОБА_1 письмовим повідомлення № НОМЕР_3 про ДТП від 17.12.2018 року, поданим до відділення страховика в м. Чернівці. Позивач посилався в позові також на те, що він, подав страховику усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідні для отримання страхового відшкодування, в тому числі ним був наданий страховику пошкоджений автомобіль, який належить позивачу на праві власності, який був оглянутий представником страхової компанії. Позивач в позові також зазначав що, з метою пересвідчитись яким буде розмір страхового відшкодування за пошкодження його автомобіля марки AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , який є дороговартісним як в обслуговуванні так і в ремонті, позивач неодноразово звертався до страховика, однак не отримав відповіді, яким саме буде розмір страхового відшкодування, при цьому йому повідомили, що оцінка вартості пошкоджень буде здійснюватись по фотографіях зроблених представником страховика і в іншій області, на що він був категорично не згідний і представники страховика позивачу запропонували самостійно зробити незалежну оцінку пошкоджень його транспортного засобу. Тому позивач в січні 2019 року звернувся до судового експерта Павлишин Я.Д. для огляду пошкодженого автомобіля на станції технічного обслуговування ТзОВ «Карпати Автоцентр» де позивач постійно обслуговує свій автомобіль для надання висновку про вартість матеріального збитку і вартість відновлювального ремонту автомобіля. Також позивач ОСОБА_1 в позові посилався на те, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 04-01-19 від 19.01.2019 року, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП 15.12.2018 року станом на момент виконання дослідження (19.01.2019 р.) з врахуванням ВТВ, становить 71 631,99 грн., при цьому ВТВ складає 25 145,45 грн. Відповідно вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача згідно цього висновку складає (71 631,99 25 145,45) = 46 486,54 грн. Крім цього, в позові позивач зазначив, що 05.02.2019 року звернувся до ТзОВ «Карпати Автоцентр» де постійно обслуговує свій автомобіль і отримав рахунок-фактуру по вартості робіт, які необхідно провести для відновлення автомобіля, розмір яких на 05.02.2019 року складав 45 982,12 грн. Позивач в позові зазначає, що наступного дня (06.02.2019 року) він звернувся до філії ПрАТ «СК «Провідна» в м. Чернівці із заявою № НОМЕР_3 і надав висновок експертного авто-товарознавчого дослідження № 04-01-19 від 19.01.2019 року та рахунок фактуру № С від 05.02.2019 року, складений ТзОВ «Карпати Автоцентр» і зазначив у заяві про необхідність виплати йому страхового відшкодування у сумі вказаній у висновку судового експерта Павлишина Я.Д. Позивач стверджує, що 21.02.2019 року на його мобільний телефон надійшло СМС-повідомлення про отримання переказу грошей в сумі 14 828,96 грн., що підтверджується і квитанціями АТ КБ «Приват Банк» від 22.02.2019 року про зарахування та отримання переказу грошей в сумі 14 828,96 грн., а 22.02.2019р. позивач отримав від страховика ПрАТ «СК «Провідна» лист № 17-05/1657 від 21.02.2019р., з рішенням страховика про виплату позивачу 14 828,96 грн. страхового відшкодування. Також позивач ОСОБА_1 зазначає, що цього ж дня (22.02.2019 року), будучи обуреним такою сумою страхового відшкодування (14 828,96 грн.), звернувся до страховика ПрАТ «СК «Провідна» із запитом (заявою вх. № 15 від 22.02.2019 року) про розмір страхового відшкодування та вимагав доплатити різницю страхової виплати і компенсувати вартість експертного автотоварознавчого дослідження. Зазначає, що у відповідь на заяву позивача від ПрАТ «СК «Провідна» отримав лист № 17-12/1782 від 27.02.2019 року, в якому ПрАТ «СК «Провідна» повідомляє, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача була розрахована на підставі висновку експертного авто-товарознавчого дослідження «27D/49/3 ФОП ОСОБА_3 », що автомобіль позивача на момент ДТП (15.12.2018) неодноразово був у інших ДТП, а тому страховиком вартість відновлювального ремонту була розрахована з урахуванням зносу К= 0,511. Вважає, що страховиком безпідставно було вирахувано пошкодження його автомобіля, які на думку страховика не пов`язані із заявленим випадком від 15.12.2018 року, а саме: решітка нижня тріщина; декоративна накладка правого ліхтаря. Позивач вважає, безпідставними і не підтвердженими належними і допустимими доказами посилання страховика на те, що його автомобіль марки AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 на момент настання ДТП (15.12.2018) вже неодноразово був пошкоджений згідно системи AUDAHISTORY, оскільки ствержує, що його автомобіль раніше жодного разу не був пошкоджений у ДТП. Вважає безпідставною відмову ПрАТ «СК «Провідна» у виплаті йому страхового відшкодування у повній сумі та застосування коефіцієнту зносу 0,511, застосованого до суми відновлювального ремонту. Також позивач в позові посилається на те, що згідно свідоцтва НОМЕР_4 від 30.09.2017 року про реєстрацію транспортного засобу марки AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 він є власником вищезазначеного транспортного засобу. Згідно висновку експерта № 04-1-01-19 від 19.01.2019 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної судовим експертом ОСОБА_4 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП 15.12.2018 р., станом на момент виконання експертизи (19.01.2019 року), з врахуванням ВТВ становить 71 631,99 грн.; ВТВ (величина втрати товарної вартості) складає: 25 145,45 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , без врахування коефіцієнта фізичного зносу згідно цього ж висновку складає (71 631,99 25 145,45) = 46 486,54 грн.

Позивач вважає, що з ПрАТ «СК «Провідна» підлягає стягненню матеріальний збиток без ВТВ або вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу за мінусом суми франшизи та за мінусом частково виплаченої суми страхового відшкодування (14 828,96 грн.), а всього у розмірі: 46 486,54 грн. (вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ без урахування коефіцієнту фізичного зносу) 1000,00 грн. (розмір франшизи) 14 828,96 грн. (частина виплаченого страхового відшкодування) = 30 657,58 грн.

Також позивач просить суд стягнути з страховика пеню, інфляційне збільшення суми боргу та 3 % річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки заява позивача про виплату страхового відшкодування отримана страховиком 06.02.2019 р., а рішення про часткову відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування прийняте страховиком (ПрАТ «СК «Провідна») 21.02.2019 року, а тому позивач вважає, що 22.02.2019 року є датою з якої має починатися нарахування штрафних санкцій. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати по справі, а саме витрати по сплаті судового збору, за проведення експертизи та витрати на правову допомогу.

Представник позивача, адвокат Шкварчук В.Д., позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ПрАТ «СК «Провідна» та його представник в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ПрАТ «СК «Провідна», а також відповідачем ПрАТ «СК «Провідна» було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що визначений страховиком розмір страхового відшкодування за мінусом суми фрашизи в розмірі 1000 грн., який складає 14 828,96 грн. і вказану суму страхового відшкодування страховиком виплачено позивачу ОСОБА_1 у повному обсязі, чого позивач не заперечує, що в свою чергу не підлягає доказуванню. Зазначає, що відповідач не погоджується з висновком № 04-1-01-19 від 19.01.2019 року, оскільки, такий висновок не є судовою експертизою так як складений на замовлення позивача в досудовому порядку, а не за ухвалою суду. Просили в задоволенні позовних вимог, заявлених до ПрАТ «СК «Провідна» відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, висновок експертизи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.12.2018 року, водій ОСОБА_2 , в м. Чернівці по вул. Хотинській, 10-А керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнившись у безпечності маневру, не скористався допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого допустив наїзд на стоячий автомобіль «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Згідно постанови Садгірського районного суду м. Чернівці по справі № 726/2620/18 від 22.12.2018 року, яка набрала законної сили, підтверджується факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, вина в його скоєнні та причино-наслідковий зв`язок між протиправними діями ОСОБА_2 (порушення правил дорожнього руху) та суспільно небезпечними наслідками (зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження).

Встановлено, що в результаті зіткнення транспортних засобів, автомобіль марки AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача зазнав технічних ушкоджень.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як особи, яка правомірно експлуатує забезпечений транспортний засіб «Мерседес Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 , на час настання 15.12.2018 року ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8032533 від 01.03.2018 року та відомостями з Єдиної централізованої бази даних Моторного (транспотного) страхового бюро України про чинність полісу № АК/8032533 від 01.03.2018 року на 15.12.2018 року (день ДТП).

У відповідності до даного страхового полісу, страхувальником виступає ОСОБА_2 , забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Мерседес Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 , розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю складає 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн. відповідно, а розмір франшизи дорівнює 1000 грн.

Про факт настання 15.12.2018 року даної дорожньо-транспортної пригоди ПрАТ «СК «Провідна» була проінформована позивачем ОСОБА_1 письмовим повідомлення № НОМЕР_3 про ДТП від 17.12.2018 року, поданим безпосередньо страховику.

У зв`язку з відмовою страховика надати позивачу інформацію про розмір страхового відшкодування, позивач в січні 2019 року звернувся до судового експерта Павлишин Я.Д. для огляду його пошкодженого автомобіля та надання висновку про вартість матеріального збитку і вартість відновлювального ремонту його автомобіля, пошкодженого при ДТП.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 06.02.2019 року звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою від 06.02.2019 року, приєднавши до неї висновок експертного авто-товарознавчого дослідження № 04-01-19 від 19.01.2019 року та рахунок фактуру № С від 05.02.2019 року, складений ТзОВ «Карпати Автоцентр» і просив страховика виплатити йому страхове відшкодування у сумі 46 486,54 грн., тобто вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, розмір якого визначено у долученому ним висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 04-01-19 від 19.01.2019 року та складає 46 486,54 грн.

Вказану заяву страховик отримав 06.02.2019 року, факт отримання ПрАТ «СК «Провідна» даної заяви позивача про виплату страхового відшкодування № від 06.02.2019 року підтверджується відміткою на заяві уповноваженої особи страховика.

Страховиком ПрАТ «СК «Провідна» 21.02.2019 року виплачено позивачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 14 828,96 грн., в рахунок страхового відшкодування, що підтверджується квитанціями АТ КБ «Приват Банк» від 22.02.2019 року про зарахування та отримання переказу грошей в сумі 14 828,96 грн. та визнається позивачем.

Листом № 17-05/1657 від 21.02.2019 р. ПрАТ «СК «Провідна» проінформувала позивача про прийняте рішення страховика про виплату позивачу ОСОБА_1 14 828,96 грн. страхового відшкодування, вказаний лист позивач ОСОБА_1 отримав 22.02.2019 р., що підтвердив у своєму позові.

Не погоджуючись із таким рішенням страховика про виплату страхового відшкодування в сумі 14 828,96 грн., позивач ОСОБА_1 22.02.2019 року звернувся до страховика ПрАТ «СК «Провідна» із запитом (отриманий та зареєстрована страховиком за вх. № 15 від 22.02.2019 року) в якому вимагав від страховика офіційно повідомити його про розмір страхового відшкодування та доплатити різницю страхової виплати і компенсувати вартість експертного автотоварознавчого дослідження.

Листом № 17-12/1782 від 27.02.2019 року страховик ПрАТ «СК «Провідна» повідомила позивача, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача була розрахована на підставі висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 27D/49/3 ФОП ОСОБА_3 .

Крім того, як вбачається із вищезазначеного листа ПрАТ «СК «Провідна» відмовило позивачу у доплаті різниці страхового відшкодування посилаючись на те, що автомобіль позивача марки AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП (15.12.2018) неодноразово був пошкоджений (інформаційна система ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а тому страховиком вартість відновлювального ремонту була розрахована з урахуванням зносу К= 0,511.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва НОМЕР_4 від 30.09.2017 року про реєстрацію транспортного засобу марки AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 є власником вищезазначеного транспортного засобу.

Відповідності до п. 1.6 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Таким чином, як в розумінні КУпАП, так і в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», ОСОБА_1 є потерпілим, а тому має право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю марки AUDI Q5, д.н.з.

НОМЕР_5 відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками в свою чергу є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Положеннями ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, заперечуючи проти позовних вимог у поданому до суду відзиві відповідачем вказується на те, що позивачем розмір завданого збитку було визначено без врахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , що в даному випадку підлягає врахуванню з коефіцієнтом зносу К=0,511 в силу п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів з огляду на те, що автомобіль AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , неодноразово був пошкоджений (інформаційна система ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від попередніх ДТП, мав корозійні пошкодження та руйнування, деформації складових частин кузова, які не відносяться до наслідків ДТП 15.12.2018 року.

Порядок оцінки шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, визначено методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092 (в редакції наказу від 24.07.2009 №1335/5/1159).

За змістом п.п. 7.36-7.39 Методики, ринкова вартість окремої складової частини враховує її комплектність і фактичний технічний стан, умови, у яких вона експлуатувалася (зберігалася), особливості кон`юнктури ринку регіону. Ринкова вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за визначеною формулою з урахуванням ціни нової складової частини та коефіцієнта фізичного зносу. Значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

З огляду на викладені положення вбачається, що, дійсно, при визначенні вартості окремої складової частини транспортного засобу, строк експлуатації якої не перевищує 7 років (для легкових транспортних засобів, окрім виробництва країн СНД), значення коефіцієнта фізичного зносу не приймається таким, що дорівнює нулю, зокрема, у випадку якщо відповідна складова частина кузова відновлювалася ремонтом або має корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, суду не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували що автомобіль AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 експлуатувався в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний) та/або складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації, а посилання відповідача на інформаційну систему AUDAHISTORY не є належним та допустимим доказом на підтвердження його доводів за відсутності інших первинних документів.

Отже, з наявних в матеріалах справи документів судом не встановлено наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу автомобіля AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , при визначенні розміру страхового відшкодування.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Відтак, визначення позивачем вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі висновку № 04-1-01-19 автотоварознавчої експертизи від 19.01.2020 року, проведеної за правилами ст.ст. 102, 106 ЦПК України, судовим експертом Павлишиним Я.Д., є правомірним.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.07.2018р. у справі №922/4013/17, від 13.03.2018р. у справі №910/9396/17 та від 20.03.2018р. у справі №911/482/17.

Таким чином, беручи до уваги те, що автомобіль позивача ОСОБА_1 2012 року випуску, автомобіль іноземного виробництва, а в свою чергу ДТП відбулася 15.12.2018 року (автомобілю на день ДТП було 6 років), тому суд вважає обґрунтованим висновок № 04-1-01-19 автотоварознавчої експертизи від 19.01.2020 року, проведеної за правилами ст.ст. 102, 106 ЦПК України, судовим експертом Павлишиним Я.Д. при якому, експертом при визначенні вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля значення коефіцієнту фізичного зносу прийнято таким, що дорівнює нулю. Крім того, як вбачається із вказаного висновку експертизи, то експерт був попереджений (обізнаний) про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта.

Із сукупного аналізу вищезазначених норм матеріального права, слідує, що позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування шкоди, пов`язаної з відновленням належного йому пошкодженого транспортного засобу, що являє собою витратами, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (у розумінні ст. 22 ЦК України), або являє собою збитки, що підлягають відшкодуванню потерпілому, у зв`язку із виконанням робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (у розумінні ст. 1192 ЦК України), або являє собою вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу КТЗ (у розумінні п. 2.3 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів»), а тому позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля без врахування коефіцієнта фізичного зносу, у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивача у результаті дорожньо-транспортної пригоди, за станом на день розгляду справи.

У відповідності до п. 14 роз`яснень, сформульованих у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна.

Судом встановлено, що згідно висновку експерта № 04-1-01-19 від 19.01.2019 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної за правилами ст.ст. 102, 106 ЦПК України, судовим експертом Павлишиним Я.Д. матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП 15.12.2018 р., станом на момент виконання експертизи (19.01.2019 року), з врахуванням ВТВ становить 71 631 (сімдесят одна тисяча шістсот тридцять одна) грн. 99 коп.; ВТВ (величина втрати товарної вартості) складає: 25 145,45 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнта фізичного зносу, згідно цього ж висновку складає (71 631,99 25 145,45) = 46 486 (сорок шість тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 54 коп.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц зроблено висновки, щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність.

«Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує вказані висновки Великої Палати Верховного Суду.

Згідно приписів абзацу 2 п. 12.1 ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У відповідності до п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

При цьому судом встановлено, що відповідачем ПрАТ «СК «Провідна» 21.02.2019 року виплачено позивачу ОСОБА_1 частину страхового відшкодування в сумі 14 828,96 грн., що не заперечується позивачем та визнається відповідачем, а також підтверджується квитанціями АТ КБ «Приват Банк» від 22.02.2019 року про зарахування та отримання позивачем переказу грошей в сумі 14 828,96 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «СК «Провідна» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 без урахування коефіцієнта фізичного зносу, за мінусом суми франшизи (1000 гривень) та за мінусом частини виплаченої суми страхового відшкодування (14 828,96 грн.), а всього підлягає стягненню у розмірі: 46 486,54 грн. (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу) 1000,00 грн. (розмір франшизи) 14 828,96 грн. (частина виплаченого страхового відшкодування) = 30 657,58 грн.

Що стосується позовних вимог, щодо стягнення із страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3 % річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 06.02.2019 року звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою від 06.02.2019 року, додавши до неї висновок експертного авто-товарознавчого дослідження № 04-01-19 від 19.01.2019 року та рахунок фактуру № С від 05.02.2019 року, складений ТзОВ «Карпати Автоцентр» і просив страховика виплатити йому страхове відшкодування у сумі 46 486,54 грн. згідно висновку експертного атотоварознавчого дослідження № 04-01-19 від 19.01.2019 року.

Вказану заяву страховик отримав 06.02.2019 року, факт отримання ПрАТ «СК «Провідна» заяви позивача про виплату страхового відшкодування № від 06.02.2019 року підтверджується відміткою на заяві уповноваженої особи страховика.

Страховиком ПрАТ «СК «Провідна» 21.02.2019 року виплачено позивачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 14 828,96 грн., в рахунок страхового відшкодування, що не заперечується позивачем та визнається відповідачем, а також підтверджується квитанціями АТ КБ «Приват Банк» від 22.02.2019 року про зарахування та отримання позивачем переказу грошей в сумі 14 828,96 грн.

Листом № 17-05/1657 від 21.02.2019 р. ПрАТ «СК «Провідна» проінформувала позивача про прийняте рішення страховика про виплату позивачу ОСОБА_1 14 828,96 грн. страхового відшкодування, вказаний лист позивач ОСОБА_1 отримав 22.02.2019 р., що підтвердив у своєму позові.

Не погоджуючись із таким рішенням страховика про виплату страхового відшкодування в сумі 14 828,96 грн., позивач ОСОБА_1 22.02.2019 року звернувся до страховика ПрАТ «СК «Провідна» із запитом (отриманий та зареєстрована страховиком за вх. № 15 від 22.02.2019 року) в якому вимагав від страховика офіційно повідомити його про розмір страхового відшкодування та доплатити різницю страхової виплати і компенсувати вартість експертного автотоварознавчого дослідження.

Листом № 17-12/1782 від 27.02.2019 року страховик ПрАТ «СК «Провідна» повідомила позивача, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача була розрахована з урахуванням зносу К= 0,511 на підставі висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №27D/49/3 ФОП ОСОБА_3 посилаючись на те, що автомобіль позивача марки AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП (15.12.2018) неодноразово був пошкоджений (інформаційна система ІНФОРМАЦІЯ_1 ), тому ПрАТ «СК «Провідна» відмовило позивачу у доплаті різниці страхового відшкодування.

При цьому, суд не погоджується із доводами позивача ОСОБА_1 в частині того, що позивачем не вірно визначено строк, з якого виникає у страховика обов`язок прийняти рішення та здійснити виплату страхового відшкодування, що є підставою для нарахування штрафних санкцій.

Так, позивачем обраховано цей строк зі спливом 15 днів з дня отримання відповідачем ПрАТ «СК «Провідна» заяви про виплату страхового відшкодування, яка отримана відповідачем 06.02.2019 р., а позивачем нараховано штрафні санкції починаючи з 22.02.2019 року.

Суд вважає, що оскільки, відповідачем ПрАТ «СК «Провідна» рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування (відмовлено у доплаті частини страхового відшкодування у сумі 30 657,58 грн.) фактично прийнято 27.02.2019 року (лист № 17-12/1782 від 27.02.2019 року), яке суд вважає необгрунтованим, а тому суд приходить до висновку, що саме з 27.02.2019 року (день відмови у виплаті) слід рахувати нарахування штрафних санкцій. Крім того, штрафні санкції нараховуються по дату подання позову включно (05.06.2019р.), тобто нарахування штрафних санкцій є період з 27.02.2019 року (включно) по 05.06.2019 року (день подання позову) (включно).

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, - виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України, - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Верховного Суду від 06.06.2019 року у справі № 758/8819/16-ц встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України.

Згідно абзацу 2 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, - «Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК)».

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, - «При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК)».

Крім того, аналогічна правова позиція, щодо правомірності застосування положень ст. 625 ЦК України до зобов`язальних правовідносин, які виникають із договорів страхування, декларується в узагальненнях Верховного Суду України сформульованих у листі від 01.07.2014 року «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», відповідно до яких - «Правильними є висновки судів про необхідність застосування ст. 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми».

Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України, наприклад у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року по справі № 6-49цс12 зазначається, що «законодавство України не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України)».

Крім того в така ж правова позиція підтверджена й Верховним Судом у постанові Верховного Суду від 06.06.2019 року по справі № 758/8819/16-ц.

Відтак, суд вважає що за період з 27.02.2019 року (включно) по 05.06.2019 року (день подання позову) (включно) сума пені складає 2956,08 грн., інфляційне збільшення складає 582,49 грн., 3 % річних складають суму 249,46 грн., а всього підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Провідна»: 2956,08 + 582,49 + 249,46 = 3 788,03 грн.

При цьому, нарахування штрафних санкцій суд здійснює за методами і формулами, наведеними позивачем та його представником у доданих розрахунках, наступним чином:

1) інфляційне збільшення суми боргу нараховано за формулою:

ІЗСБ = ІІс х Сб

де: ІЗСБ інфляційне збільшення суми грошового боргу, яке нараховане до стягнення; ІІс сукупний індекс інфляції за період прострочки сплати суми грошового боргу; Сб сума грошового боргу (30 657,58 грн.).

2) 3 % річних нараховано за формулою:

С пр.= (3 % : 365 х Сб х Кпд) / 100 %

де: Спр. -- сума відсотків нарахованих до стягнення; 3% розмір відсотків згідно положення ч. 2 ст. 625 ЦК України; 365 кількість днів у році; Сб сума боргу (30 657,58 грн.); Кпд кількість прострочених днів.

3) пеню нараховано за формулою: Сп = (2 х Онбу : 365 х Сб х Кпд) : 100

де: Сп -- сума пені, яка нарахована до стягнення; Онбу облікова ставка Національного Банку України яка діє в період за який нараховуються пеня; 365 кількість днів у році; Сб сума боргу (30 657,58 грн.); Кпд кількість днів за які нараховуються проценти (рахувати з 06.06.2019 включно по день перед днем погашення боргу включно).

При цьому, суд враховує та погоджується з доводами позивача щодо порядку нарахування пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3 % річних за формулами наведеними позивачем у доданих розрахунках штрафних санкцій.

Тому в цій частині позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 265 ч. 10, 11 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування; остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу (набрали чинності з 01.01.2019 року). Оскільки збільшувати позовні вимоги поза межами підготовчого судового засідання не передбачено, слід відповідно до ст. 265 ч. 10, 11 ЦПК України, здійснювати нарахування пені, інфляційного збільшення суми основного боргу та 3 % річних, які мають бути стягнуті з відповідача ПрАТ «СК «Провідна» на користь позивача ОСОБА_1 до моменту повного виконання рішення.

Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

04.01.2019 року між адвокатом ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги та додаткову угоду № 1 від 04.01.2019 р.

Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 05.06.2019 року, загальна вартість суми гонорару становить 13 447,00 грн.

З акту виконаних робіт №1 від 05.06.2019 року вбачається, що адвокат ОСОБА_5 виконав, а клієнт позивач ОСОБА_1 оплатив кошти у загальному розмірі 13 447,00 грн., що також підтверджується розрахунковою квитанцією Серія НОМЕР_6 № 578914 від 05.06.2019 р.

Крім того, за проведену авто-товарознавчу експертизу № 04-1-01-19 від 19.01.2019 року за проведення якої сплачено кошти в сумі 3200,00 грн. у відповідності до квитанції серія АСГК № 969348 від 19.01.2019 року.

При поданні позову позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір в загальній сумі (768,40 + 768,40) = 1536,80 грн., що підтверджується квитанціями АТ КБ «Приватбанк» від 04.06.2019р.

Загальна сума понесених позивачем судових витрат складає: (768,40 + 768,40 + 3200,00 + 13 447,00) = 18 183,80 грн.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 , в своєму позові до двох відповідачів заявляв позовні вимоги з ціною позову 60 757,85 грн., з яких позовні вимоги до ПрАТ «СК «Провідна» були заявлені на суму: (30 657,58 + 3 954,82) = 34 612,40 грн., що відповідно складає: (34 612,40 / 60 757,85 х 100%) = 56,97 % від ціни позову та відповідно просив суд стягнути судові витрати з кожного відповідача пропорційно заявленим до кожного відповідача позовним вимогам виходячи із ціни позову, а саме стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» 56,97% від загальної суми понесених судових витрат (18 183,80 грн.), а саме: (18 183,80 / 100% х 56,97%) = 10 359,31 грн.

Із мотивувальної частини даного рішення видно, що із заявлених позовних вимоги позивача до ПрАТ «СК «Провідна» на суму: (30 657,58 + 3 954,82) = 34 612,40 грн. суд прийшов до висновку про чаткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме на суму: (30 657,58 + 3 788,03) = 34 445,61 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», (м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25, ) слід стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: (34 445,61 грн. / 34 612,40 грн. х 10 359,31 грн.) = 10 309,39 грн. в рахунок відшкодування судових витрат пов`язаних з оплатою судового збору, проведення авто-товарознавчої експертизи та за оплату професійної правничої допомоги адвоката.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 395, 396, 526, 546, 549, 625, 988, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1192 ЦК України; ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 137, 141, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а також про стягнення із страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», (м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , частину невиплаченого страхового відшкодування, за шкоду завдану автомобілю марки Audi Q5, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у сумі 30 657,58 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», (м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 : інфляційне збільшення суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування, у розмірі 582,49 грн. за період з 27.02.2019 року по 05.06.2019 року включно; 3 % річних нарахованих на суму невиплаченого страхового відшкодування, у розмірі 249,46 грн. за період з 27.02.2019 року по 05.06.2019 року включно; пеню нараховану на суму несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування, у розмірі 2 956,08 грн. за період з 27.02.2019 року по 05.06.2019 року включно.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, пеню, інфляційне збільшення суми основного боргу та 3 % річних нараховувати до стягнення на суму 30 657,58 грн., за правилами, визначеними у мотивувальній частині цього рішення та стягнути їх з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», (м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , за період починаючи з 06.06.2019 року до моменту повного виконання рішення суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», (м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 понесені судові витрати за сплату судового збору, проведення авто-товарознавчої експертизи та за оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 10 309,39 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя С. А. Асташев