Справа №443/1109/18
Провадження №2/443/431/20
РІШЕННЯ

іменем України

27 жовтня 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

при секретарі Кушнір М.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом в якому просить: визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті діда, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 1972 року побудови, який у техпаспорті позначений під літерою «А-1», загальною площею 100.1 кв.м., і складається із коридору 1, площею 5.1 кв.м., коридору 2, площею 4.6 кв.м., житлової кімнати 3, площею 11.0 кв.м., житлової кімнати 4, площею 16.5 кв.м., житлової кімнати 5, площею 18.6 кв.м., житлової кімнати 6, площею 7.7 кв.м., санвузла 7, площею 5.3 кв.м., кладови 8, площею 6.8 кв.м., кухні 9, площею 17.1 кв.м., а також на прибудову, позначену в техпаспорті під літерою «а», 1991 року побудови, загальною площею 41,7 кв.м. та погосподарські споруди - підвал «пд» площею 11.7 кв.м., сарай «Б», 1972 року побудови, площею 20.1 кв.м., убиральня «В», гараж «Г» 1991 року побудови, площею 40.3 кв.м., колодязь «к», хвіртка 1, ворота 2, огорожа 3, а також на середню земельну частку (пай), площею 1.21 га, яка розташована на території Гніздичівської селищної ради, який належав дідові на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серія ЛВ № 6328, виданий 27.05.1997 року на підставі Розпорядження голови Жидачівської РДА від 21 травня 1997 р. № 315.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід - ОСОБА_5 , який за життя, у Гніздичівській селищній раді 06.05.2005 року зробив письмове розпорядження стосовно свого майна, згідно якого все своє майно, яке належатиме йому на день смерті і на яке за законом він матиме право, заповів позивачу. 23.02.2018 року він звернувся в нотаріальну контору з приводу оформлення спадкового майна, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а також на земельну частку (пай), що знаходиться на території Гніздичівської селищної ради, що належали померлому і є спадковим майно. Стверджує, що незважаючи на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є інші докази, які свідчать про те, що дідові за життя належав житловий будинок з погосподарськими спорудами та земельний пай, зокрема: Довідка № 1447 від 12.12.2017 p., видана виконкомом Гніздичівської селищної ради про те, що ОСОБА_5 постійно був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Довідка №281 від 28 лютого 2018 року з якої вбачається, що «Житловому будинку, який належав ОСОБА_5 , надано поштову адресу АДРЕСА_1 . Домогосподарство, в якому проживав ОСОБА_5 , належало до суспільної категорії «Робітничий двір».

Стосовно земельного паю, то правовстановлюючий документ-Державний акт право приватної власності на земельну ділянку на ім`я діда позивача відсутній, але є такий письмо доказ, як сертифікат серія ЛВ № 6328, з якого вбачається, що Сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) виданий громадянину України ОСОБА_5 , який мешкає АДРЕСА_1 в тому, що на підставі Розпорядження голови Жидачівської РДА від 21 травня 1997 р. №315, йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 1.21 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Гніздичівської селиш ради. Крім того, згідно із Витягу із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), під №67 у Книзі вказаний ОСОБА_5 , який 27.05.1997 р. отримав Сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серія ЛВ № 6328 розміром 1.21 в умовних кадастрових га на підставі Розпорядження голови Жидачівської РДА від 21.05.1997 р. №315.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 03.07.2018 року відкрито провадження у справі.

На підстав розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області Особи В.М. №506 від 12 серпня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2020 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 17 серпня 2020 року справу прийнято до свого провадження та призначення до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у підготовче судове засідання не з`явилися, подали заяви, згідно якої позов визнають, з наслідками визнання позову обізнані, просять суд проводити розгляд справи без їх участі.

Оскільки відповідачі визнали позовні вимоги, наслідки визнання позову їм зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що дід позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Гніздичівської селищної ради Жидачівського району, Львівської області Павловоською Я.В., 06 травня 2005 року та зареєстрований в реєстрі за №78, згідно якого все своє майно, яке належатиме йому на день смерті і на яке за законом він матиме право, заповів своєму внукові ОСОБА_2 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть, серія НОМЕР_1 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , середню земельну частку (пай), площею 1.21 га, яка розташована на території Гніздичівської селищної ради.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із вимогами ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Постановою завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою Матусека В.В. від 23.02.2018 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно вказане вище, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.7).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві власності належав житловий будинок з погосподарськими спорудами АДРЕСА_1 та земельний пай площею 1.21 га, яка розташована на території Гніздичівської селищної ради.

Вказане підтверджується наступними доказами:

-Довідкою № 1447 від 12.12.2017 p., виданої виконкомом Гніздичівської селищної ради про те, що ОСОБА_5 постійно був зареєстрований і проживав у АДРЕСА_1 дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14);

-Довідкою №281 від 28 лютого 2017 року з якої вбачається, що «Житловому будинку, який належав ОСОБА_5 , надано поштову адресу АДРЕСА_1 . Домогосподарство, в якому проживав ОСОБА_5 , належало до суспільної категорії «Робітничий двір» (а.с.15);

-Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6328 (а.с.17-18) виданого ОСОБА_5 , який мешкає АДРЕСА_1 в тому, що на підставі Розпорядження голови Жидачівської РДА від 21 травня 1997 р. №315, йому передається приватну власність земельна ділянка площею 1.21 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Гніздичівської селиш ради;

-копією Витягу із книги реєстрації сертифікатів на право земельну частку (пай) з якого вбачається, що під №67 у Книзі вказаний ОСОБА_5 , який 27.05.1997 р. отримав Сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серія ЛВ № 6328 розміром 1.21 в умовних кадастрових га на підставі Розпорядження голови Жидачівської РДА від 21.05.1997 р. №315 (а.с.19).

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 , середню земельну частку (пай), площею 1.21 га, яка розташована на території Гніздичівської селищної ради, що належала на праві власності ОСОБА_5 .

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за відсутності у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, що належала померлому ОСОБА_5 (спадкове майно), перешкоджає йому в реалізації спадкових прав, зокрема, - оформленню спадщини нотаріусом.

Відтак, враховуючи наявність заповіту, вимога про визнання за позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , середню земельну частку (пай), площею 1.21 га, яка розташована на території Гніздичівської селищної ради за заповітом, підлягає задоволенню.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідачі позов визнали, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 (збудований у 1972 році), позначений у технічному паспорті піл літерою «А-1», загальною площею 100.1 кв.м., який складається із коридору 1, площею 5.1 кв.м., коридору 2, площею 4.6 кв.м., житлової кімнати 3, площею 11.0 кв.м., житлової кімнати 4, площею 16.5 кв.м., житлової кімнати 5, площею 18.6 кв.м., житлової кімнати 6, площею 7.7 кв.м., санвузла 7, площею 5.3 кв.м., кладови 8, площею 6.8 кв.м., кухні 9, площею 17.1 кв.м., а також на прибудову, позначену в техпаспортві «а», 1991 року побудови, загальною площею 41,7 кв.м. та погосподарські споруди - підвал «пд» площею 11.7 кв.м., сарай «Б», 1972 року побудови, площею 20.1 кв.м., убиральня «В», гараж «Г» 1991 року побудови, площею 40.3 кв.м., колодязь «к», хвіртка 1, ворота 2, огорожа 3, а також на середню земельну частку (пай), площею 1.21 га, яка розташована на території Гніздичівської селищної ради, який належав ОСОБА_5 на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серія ЛВ № 6328, виданий 27.05.1997 року на підставі Розпорядження голови Жидачівської РДА від 21 травня 1997 р. № 315.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2020 року

Суддя С.І Сливка