Справа № 163/2895/20
Провадження № 2-з/163/4/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в :

У заяві ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 , та накладення заборони відчуження цієї частки квартири.

Заява подана в порядку ч.4 ст.152 ЦПК України у зв`язку із намірами заявника на подальше подання позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вчиненою останніми борговою розпискою на суму 420 000,00 гривень.

Дослідження змісту заяви та доданих матеріалів дає підстави для такого висновку.

Згідно із ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити:

… 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У заяві заявник, посилаючись на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, вказує про належність відповідачу ОСОБА_2 на праві власності 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Із цих інформаційних довідок вбачається, що вони містять два записи про право власності на цю квартиру з різними номерами.

Відповідно до запису № 31767755 власником 1/2 квартири є ОСОБА_2 на підставі дубліката свідоцтва про право власності на житло від 18 квітня 1997 року, виданого Дніпропетровським державним заводом призиційних труб згідно з розпорядженням № П-225 від 02 березня 2000 року. Державна реєстрація цієї частки проведена 23 травня 2019 року; до 01 січня 2013 року була зареєстрована Дніпровським міжміським бюро технічної інвентаризації 02 березня 2000 року у реєстровій книзі № 68п.

Відповідно до запису № 31768170 власником іншої 1/2 частини цієї ж квартири є також ОСОБА_2 , однак на підставі посвідченої державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори згоди про розподіл спадкового майна від 26 грудня 1998 року та свідоцтв про право на спадщину за законом від 26 грудня 1998 року. Державна реєстрація цієї частки проведена 23 травня 2019 року; до 01 січня 2013 року була зареєстрована Дніпровським міжміським бюро технічної інвентаризації 28 січня 1999 року у реєстровій книзі № 68п.

Отже, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 в цілому.

Зазначене доводиться також перебуванням даної квартири в іпотеці у цілому, а не її частини, згідно з договором іпотеки від 10.06.2019 року, укладеним в забезпечення виконання договору позики на суму 35 500,00 доларів США, за яким ОСОБА_2 виступає іпотекодавцем.

У заявлених вимогах заявник, володіючи зазначеною в інформаційних довідках інформацією, не конкретизує щодо якої із вищенаведених часток квартири (під яким номером запису) слід застосувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту та заборони відчуження.

Зазначене має суттєве значення для забезпечення позову, оскільки в подальшому в разі задоволення заяви може викликати труднощі (незрозумілості) при виконанні винесеної судом ухвали і вимагатиме для її виконавця відповідних роз`яснень.

Суд зі своєї сторони в силу закріпленого у ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності не вправі виходити за межі заявлених вимог, відповідно самостійно визначати ту чи іншу частку квартири, щодо якої слід встановити заходи забезпечення позову.

Крім цього, заявник, зазначаючи ціну майбутнього позову, жодним чином не обґрунтовує і не надає доказів її співмірності запропонованим заходам забезпечення позову.

Додані до заяви скріншоти з Інтернет ресурсу про виставлення квартири на продаж із зазначенням її ціни не є належними доказами, які б могли підтверджувати дійсну ринкову вартість нерухомості (квартири) у відповідній місцевості.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, заява підлягає поверненню заявнику через її невідповідність встановленим вимогам.

Керуючись ст.ст.151, 153, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості шляхом накладення арешту на частку нерухомого майна та заборони її відчуження повернути заявнику.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Головуючий: суддя С.С.Чишій