ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6008/20Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М.
Провадження № 22-ц/817/904/20 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 310000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2020 року (ухвалене суддею Грицай К.М., повний текст якого складено 11 серпні 2020 року) у цивільній справі № 607/6008/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним позовом. Вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 370 гривень, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 грудня 2010 року. ОСОБА_2 з моменту присудження аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , аліменти не сплачував та на виклики до ДВС Тернопільського міського управління юстиції не з`являвся. На момент звернення з даним позовом заборгованість відповідача по аліментах становить 43079 грн. Призначений розмір аліментів недостатній для утримання та гармонійного розвитку дитини та є меншим ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. З врахуванням наведеного просила суд збільшити розмір аліментів: за період з 01.06.2017 по 30.11.2017 - з 370 грн. до 1777 грн.; за період з 01.12.2017 по 31.12.2017 - з 370 грн. до 1860 грн.; з 01.01.2018 по 30.06.2018 - з 370 грн. до 1860 грн.; з 01.07.2018 по 30.11.2018 - з 370 грн. до 1944 грн.; з 01.12.2018 по 31.12.2018 - з 370 грн. до 2027 грн.; з 01.01.2019 по 30.06.2019 - з 370 грн. до 2027 грн.; з 01.07.2019 по 30.11.2019 - з 370 грн. до 2118 грн.; з 01.12.2019 по 31.12.2019 - з 370 грн. до 2218 грн.; з 01.01.2020 по 30.06.2020 - з 370 грн. до 2218 грн.; з 01.07.2020 по 30.11.2020 - з 370 грн. до 2318; з 01.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття - в розмірі 2395 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 2200 грн. щомісячно, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та постановити нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі з 09.04.2020 року по 30.06.2020 року в розмірі 2218 грн, з 01.07.2020 року по 30.11.2020 року - 2318 грн; з 01.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття 2395 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказує, що суд безпідставно визначив розмір аліментів у розмірі меншому ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

В порушення вимог закону аліменти призначені не з часу пред`явлення позову, а з дня набрання рішенням законної сили.

Зазначає, що в рішенні суду не вказано даних відповідача, що спричинить труднощі у його виконанні.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 19 лютого 2009 року сторони зареєстрували шлюб, який було розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2010 року.

В шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09 березня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 370 гривень, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16 грудня 2010 року.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2016 року.

Як вбачається з довідки Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 05 березня 2020 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-822, заборгованість ОСОБА_6 по сплаті аліментів станом на 18.03.2020 року становить 43079,00 грн.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що з віком збільшилися потреби неповнолітньої дитини, та враховуючи інфляційні процеси в державі, а також майновий стан дитини, яка перебуває на утриманні матері, встановлений розмір аліментів є недостатнім, тому підлягає збільшенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Суд першої інстанції вірно визначився з правовідносинами, що виникли між сторонами, дав належну правову оцінку доказам по справі та дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного суду критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно визначив розмір аліментів у розмірі меншому ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином законодавцем встановлено, що розмір присуджених аліментів на утримання дитини не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На момент ухвалення рішення судом першої інстанції прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років встановлено на рівні 2318. Судом же задоволено позов у розмірі 2200 грн.

Таким чином, визначений судом розмір аліментів перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та відповідає вимогам закону.

В той же час, аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку можуть бути присуджені лише у випадку достатності заробітку (доходу) платника аліментів і така сума носить виключно рекомендаційний характер.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Не наведено таких доказів і у апеляційній скарзі.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Таким чином законодавцем забезпечено право дитини на мінімальний гарантований розмір аліментів, який діє на даний час незалежно від часу ухвалення рішення про їх стягнення та розміру аліментів визначених судовим рішенням.

Критичній оцінці підлягають і доводи апеляційної скарги про те, що аліменти присуджені не з часу пред`явлення позову, а з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Однак позивач звернулась з позовом про збільшення розміру вже стягнутих на її користь аліментів, а тому аліменти у збільшеному розмірі стягуються з дня ухвалення рішення суду.

Доводи про те, що в рішенні суду не вказано даних відповідача, що спричинить труднощі у його виконанні, спростовуються змістом рішення суду в якому на останньому аркуші вказано дані як позивача так і відповідача.

Суд не приймає доводів апеляційної скарги, що стосуються наявності описок у рішенні суду, оскільки такі питання вирішуються шляхом подання заяви про виправлення відповідних описок.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2020 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ходоровський М.В.