Справа №: 343/1785/20
Провадження №: 4-с/0343/6/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання: - Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження - Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), заінтересована особа - ОСОБА_2 , на постанову про накладення штрафу від 30.09.2019 у справі ВП №54297042,

за участю: заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвоката Кажука В.Б.,

представника Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - головного державного виконавця Дацьо Г.І.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Г.І. від 30.09.2019 про накладення штрафу, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу ВП № 54297042 від 30.09.2019 Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області, яка винесена з умисно, з грубим та злочинним порушенням встановленого законом порядку;

- визнати протиправними дії суб`єкта оскарження в особі головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни, що проявилися у винесенні Постанови про накладення штрафу ВП № 54297042 від 30.09.2019 без зазначення повного найменування та ідентифікаційного коду стягувача, резолютивної частини рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, дати набрання рішенням законної сили, строку пред`явлення рішення до виконання;

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта оскарження в особі головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни, що проявилися у недоведенні до його відома як сторони виконавчого провадження оскарженої постанови шляхом її надсилання на його адресу реєстрації місця проживання рекомендованим поштовим відправленням;

- зобов`язати суб`єкт оскарження усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В обґрунтування скарги зазначає, що 16.09.2020 він одержав в приміщенні суб`єкта оскарження комплект процесуальних виконавчих документів з супровідним листом, зокрема, зображення копії постанови суб`єкта оскарження від 30.09.2019 про накладення штрафу ВП № 54297042.

Долинський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) є правоприємником Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області щодо виконання відкритих раніше справ виконавчого провадження.

З даною Постановою не згідний, вважає, що таким рішенням, діями суб`єкта оскарження під час виконання судового рішення порушено його права та свободи, а Постанова, що не має ознак законності ні по процедурі її винесення, ні по «вмісту», на його думку, є невмотивованою, необґрунтованою та незаконною, тому підлягає визнанню неправомірною та скасуванню з таких міркувань.

Спірною постановою на нього накладено штраф в сумі 6208,50 грн за, нібито, "збільшення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунку від 03.09.2019 за період з 01.09.2018 по 01.09.2019 складає 32042,050 грн, що перевищує суму відповідних платежів за один рік. Жодного розрахунку від 03.09.2019 йому не надано, а розрахунок, який долучений до скарги, взагалі не має ознак документа (дати створення, підписання, реєстраційного номеру). Не долучені докази, що такий розрахунок міститься у матеріалах виконавчого провадження. Крім того, строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування штрафу обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Довідки про стан заборгованості на момент винесення спірної Постанови 30.09.2019 та на момент відкриття виконавчого провадження немає, тому перевірити вірність визначення заборгованості та періоду її утворення неможливо. При цьому, йому протягом трьох років не було надано жодного процесуального документа, що перешкодило в їх своєчасному оскарженні та уникненні штрафів. На подану 21.09.2020 заяву з вимогою надати документи відповіді нема. Крім того, сума заборгованості є взагалі сумнівною, якщо врахувати обставину, яка зазначена в заяві його матері ОСОБА_4 від 21.01.2020.

Таким чином, має місце умисна груба помилка злочинного характеру з боку посадової особи, яка винесла протиправну корисливу Постанову та перешкодила йому в захисті його порушених прав та інтересу. Адже суб`єкт оскарження припустився кричущої бездіяльності у вигляді недоведення до його відома, як сторони виконавчого провадження, оскарженої постанови шляхом її надсилання наступного дня після винесення на його адресу реєстрації місця проживання рекомендованим поштовим відправленням. Таким чином, його було позбавлено процесуального права на оскарження своєчасно даної постанови, що потягло вкрай негативні для нього наслідки.

Крім цього, постанова від 03.09.2018, як виконавчий документ, повинна містити: назву і дату видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посаду посадової особи, яка його видала; дату прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувана та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дату народження боржника - фізичної особи (не зазначено щодо стягувача); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувана та боржника (для юридичних осіб - за наявності) (не зазначено щодо стягувача); резолютивну частину рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень (не зазначено); дату набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) (не зазначено); строк пред`явлення рішення до виконання (не зазначено). Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема він не відповідає встановленим вимогам до нього або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення. Виходячи з цього, спірна постанова не лише не має ознак виконавчого документу, але не є таким виконавчим документом ні de facto, ні de jure. Натомість документ має статус процесуального документа виконавця, оформленого в рамках виконавчого провадження ВП № 54297042.

Строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи з позовом з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби регулюється положеннями ч.1 ст. 449 ЦПК України про десятиденний строк звернення до суду з дня, коли він дізнався про порушення прав. Копію зображення постанови вперше отримав лише 16.09.2020. Заява (скарга) подається в межах встановленого строку в перший робочий день після вихідного дня суботи 26.09.2020.

Долинським РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подано заперечення на скаргу, в яких просить в задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити, виходячи з такого. 13 липня 2017 року у відділ надійшла заява від ОСОБА_2 разом із оригіналом виконавчого листа № 2-1263/2005 від 13.10.2005, виданого Долинським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів із заборгованістю в сумі 60879,40 гривень. Цього ж дня, 13.07.2017, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам виконавчого провадження для виконання та до відома. Підтвердження про сплату аліментів у відділ не надходило, на виклики державного виконавця боржник ОСОБА_1 не з`являвся. Боржник злісно ухиляється від сплати аліментів. 28 травня 2019 року державним виконавцем було встановлено, що боржник працює, відповідно винесено та направлено в бухгалтерію ТОВ "Уніплит" постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника для проведення стягнення аліментів. Однак, 01.08.2019 у відділ надійшла супровідний лист із ТОВ "Уніплит" одночасно з копією наказу про звільнення за власним бажанням ОСОБА_1 . Станом на сьогоднішній день заборгованість не сплачено. В матеріалах виконавчого провадження міститься розписка стягувача ОСОБА_2 про отримання аліментів від ОСОБА_1 за період з 21.09.2005 по 29.01.2020 в розмірі 5750 грн. Інших відомостей про сплату аліментів у відділ не надходило.

У зв`язку з тим, що існувала заборгованість станом на 01.07.2017 60879,40 грн, враховуючи поточне нарахування аліментів, які підлягали стягненню, виконавцем встановлено, що у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунку від 03.09.2018 за період з 21.09.2005 по 03.09.2018 становить 70261,14 грн, що перевищує суму відповідних платежів за три роки. За невиконання боржником зобов`язання щодо даного рішення суду 03.09.2018 виконавцем винесено постанову про накладення на нього штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 35130,57 грн, яку надіслано сторонам виконавчого провадження. У зв`язку із збільшенням заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 03.09.2019 за період з 01.09.2018 по 01.09.2019 складає 31042,50 грн, що перевищує суму відповідних платежів за один рік, накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь стягувана у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 6208,5 грн. Постанову про накладення штрафу винесено 03.09.2019 та надіслано сторонам виконавчого провадження. Заборгованість станом на 07.10.2020 становить 133819,39 грн (без врахування нарахованих штрафів), що перевищує суму заборгованості за три та один роки.

Завдяки вжитим заходам державного виконавця отримано пояснення боржника та складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому боржник ознайомлений із боргом та зобов`язався погасити його. В результаті направлення адміністративного протоколу до суду прийнято рішення про накладення на боржника стягнення у виді суспільно корисних робіт. В зв`язку з цим боржником відпрацьовано та перераховано на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 аліменти в сумі 3315,76 гривень.

Від представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвоката Кажука В.Б. до суду також надійшли заперечення на скаргу, в яких він просить відмовити скаржнику у її задоволенні за безпідставністю та необґрунтованістю. Заперечення обґрунтовує таким:

- скаржник дійсно не сплачував аліменти не просто більше 6-ти місяців, як він зазначає в скарзі, а з 2005 по 2018 роки (жодної копійки, за винятком коштів в сумі 3315,76 грн, зазначених у запереченні Долинського районного відділу ДВС);

- жодного підтвердження про сплату будь-яких коштів, крім вище зазначених, скаржником не було надано ні протягом 2005-2018 років, ні як додаток до скарги;

- факт передачі 45000 грн, які скаржник нібито передавав через свою маму синові, скаржник намагається підтвердити Розпискою, копію якої додав до матеріалів справи, однак це не відповідає дійсності, оскільки самої передачі таких коштів ніколи не було, тому розписку просить визнати неналежним доказом;

- постанова Долинського районного відділу державної виконавчої служби є стандартною по своїй суті, обґрунтованою, прийнятою відповідно до нормативних актів, які врегульовують її діяльність і відповідає всім вимогам закону по формі і змісту;

- щодо Великого Герба України, то скаржник навіть не має уяви, що такий державний символ в Україні ще до цих пір не затверджено і він не може міститись на офіційних документах, а є лише Малий державний герб України, відбиток якого міститься на бланку Постанови.

В цілому скарга подана ОСОБА_1 є не більше, як черговий спосіб пошуку уникнення сплати заборгованості по аліментах, які він взагалі не сплачував вже майже 15 років.

Від заявника ОСОБА_1 надійшла відповідь на заперечення на скаргу суб`єкта оскарження - Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в якій заявник вказує, що, повідомивши у заперечення про заяву стягувачки аліментів із заборгованістю в сумі 60879,40 грн, ні самої заяви, ні будь-яких доказів існування саме такої заборгованості, на надано. Проте ця сума заборгованості є підґрунтям для застосування суб`єктом оскарження штрафної санкції 30.09.2019 після накладення попереднього штрафу 02.09.2018. Суб`єкт оскарження ухилився від коментаря зазначеного в скарзі порушення суб`єктом норми ч. 4. ст. 11 Закону № 1494-VIII, за якою врахування «суми заборгованості» є неприпустимим. В запереченні докладно розповідається про весь хід виконавчих дій до жовтня 2020 року, але не дано відповіді на питання поставлені в скарзі. Зокрема,

не надано обґрунтування зазначеної в спірній постанові заборгованості станом на 30.09.2019 в сумі 31042,50 грн. Зазначено про Постанову про накладення штрафу від 03.09.2019, яку надіслано сторонам виконавчого провадження, однак доказів цього не надано. Взагалі проігноровано аргументи скаржника про неналежне оформлення фальшивої «Постанови», а також і сама належність спірної Постанови до справи виконавчого провадження ВП № 54297042.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю від 06.10.2020 - Вайтєкаускас В.А. підтримав доводи скарги та просив її задовольнити з наведених у ній підстав. Додатково зауважив, що постанова про накладення штрафу належним чином не оформлена, вона немає ознак документу та має функції репресивного характеру. На момент винесення постанови 30.09.2019 виконавець вже 2,5 роки виконувала наданий їй виконавчий лист, однак жодних дій не вчиняла, боржника належним чином не повідомляла. Сума заборгованості є уявна та зазначена внаслідок невиконання виконавцем виконавчого листа, а не дій чи бездіяльності ОСОБА_1 . З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що виконавцем були враховані певні кошти як сплата аліментів, хоча дані кошти були надані його дітям як подарунки до Миколая та на День народження. Ця сума призвела до помилкового визначення суми боргу, а відтак і розміру штрафу. Якщо б виконавець чітко порахувала заборгованість, визначила суму і застосувала норму виконавчого провадження, претензій би не було.

Постанова повинна бути скасована, оскільки відсутня довідка про розмір заборгованості і така неправильно визначена. Його довіритель починаючи з 2005 року сплачував аліменти, можливо не в повному обсязі, але за період з 2005 року по 30.09.2019 він сплатив 65 тис гривень, підтвердженням чого є долучена в судовому засіданні заява матері боржника про передачу цих коштів. Стосунки між сторонами були добрі, тому квитанції чи розписки про передачу коштів на дітей не збереглися і не складалися. Розрахунок виконавця немає юридичної сили, тому він до уваги не може бути взятий. Крім того, у постанові виконавець посилається на довідку про заборгованість, а долучає розрахунок. Сума заборгованості не є підтвердженою. Тільки цього року почалося спілкування ОСОБА_1 з державною виконавчою службою. Він вважав, що платить аліменти в розумних межах за погодженням зі стягувачкою, що підтверджується тим, що аж у 2013 році вона звернулася у виконавчу службу. Він знав, що до нього є претензії, зобов`язався сплачувати аліменти і сплачував їх.

Також зауважив, що постанова немає герба, в ній не зазначена установа, яка видала її. Такі вимоги передбачені інструкцією та постановою КМУ до документів державних органів.

В цілому вважає, що в документах та матеріалах відсутні докази, які б підтверджували правильність нарахування штрафу та дотримання відповідної процедури. Зокрема, повинно бути більше року заборгованості, тобто виконавець мала право накласти штраф, виходячи як мінімум з 13 місяців. Попередній штраф накладався у 2018 році, де були неправильно зараховані платежі і безпідставно рахується заборгованість, яку вказує стягувач. Повторно, виносячи постанову, виконавець повинна була взяти борг станом на 30.09.2019, однак бере до уваги за один рік, тобто станом на 01.09.2019. Тому їх скарга підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - головний державний виконавець Дацьо Г.І. підтримала надані виконавчою службою заперечення на скаргу, надала пояснення аналогічні викладеному у письмових поясненнях, просила у задоволенні скарги відмовити. Додатково зауважила, що боржник не з`являвся до виконавчої служби, документів про сплату заборгованості не надавав. З 21.09.2005 по 03.09.2018 заборгованість ОСОБА_1 вже становила 70261,14, включаючи 60879,40 грн заборгованості, яку вказала стягувач при зверненні з заявою про відкриття виконавчого провадження, та щомісячні нарахування. Оскаржуваною постановою на ОСОБА_1 накладено штраф, в основу якого лягла заборгованість по сплаті аліментів за період 01.09.2018 по 01.09.2019, що становила 31042,50 грн. В цей період не було жодного підтвердження про сплату ним аліментів. Ними вживались заходи з метою стягнення аліментів з боржника, в тому числі 28 травня 2019 року направлено постанову в ТОВ "Уніплит" для стягнення аліментів із заробітної плати, однак ОСОБА_1 відразу звільнився за власним бажанням, відповідно кошти з його доходу стягнуті не були та інформацію про розмір заробітної плати не надано, постанова повернулася без виконання у зв`язку зі звільненням останнього.

Постанова про накладення штрафу від 30.09.2019 направлена ОСОБА_1 простим листом відповідно до вимог ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, боржнику було про це доведено до відома, коли він з`явився виконавчу службу і писав пояснення. Виклики ОСОБА_1 також направлялися простою кореспонденцією. На них він не з`являвся. Однак, коли йому направили постанову про обмеження у праві виїзду на ту ж адресу, він відразу з`явився до державного виконавця. Боржнику надано розрахунок, який також являється і довідкою про розмір заборгованості, оскільки така його форма затверджена Інструкцією з організації примусового виконання рішень. Вона ведеться в електронному форматі, куди щомісячно вносяться дані про борг і сплати. Боржнику разом з викликами надсилається повідомлення про розмір заборгованості. У простому листі, надісланому ОСОБА_1 , була і оскаржувана постанова, і розрахунок. Дані про середню заробітну плату вони отримують щоквартально на запит у відділі статистики у Долинському районі. Ці дані до них часто приходить із затримкою/запізненням, тому вони розраховують заборгованість, беручи дані за попередній квартал, а коли поступають нові відомості, відповідно вносять зміни у розрахунок.

Щодо анкетних даних боржника, то їх вони встановлюють в ході виконання. Була допущена описка у постанові про відкриття виконавчого провадження у даті народження боржника, яку вони пізніше виправили. Зміни щодо дати народження боржника були внесені в Автоматизовану систему єдиного реєстру виконавчих проваджень, до якої мають доступ як боржники, так і стягувачі. Постанова з ідентифікатором надсилається боржнику і стягувачу з повідомленням про відкриття виконавчого провадження. Також сторони мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

З наведених підстав вважає доводи скарги необґрунтованими та такими, що спрямовані на ухилення від сплати заборгованості за аліментами, просила в її задоволенні відмовити повністю.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Кажук В.Б. заперечив проти задоволення скарги, підтримав надані ним письмові заперечення на скаргу та просив відмовити в її задоволенні. Вказав, що його довірительці важливим є те, що кошти, які стягуються в рахунок сплати аліментів, боржник не сплатив і вона зацікавлена, щоб стягнули заборгованість по сплаті аліментів. Спірна постанова є правомірною, законною та підставною, а даний процес є прикладом того, як можна зловживати правом. Підстави скарги є формальними. Форма і зміст постанови дотримані. Є всі підстави для накладення штрафу на боржника. Наявність боргу не заперечується.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження №54297042, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити повністю з таких підстав:

статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на доступ до правосуддя.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Як визначено в положеннях ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено п.а ч.1 та ч.2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Долинському РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №54297042 з виконання виконавчого листа №2-1263/2005 від 13.10.2005, виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину, що підтверджується постановою головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Г.І. від 13.07.2017 (а.с.24).

Постановою головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Г.І. від 30.09.2019 у зв`язку із збільшенням заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 03.09.2019 за період з 01.09.2018 по 01.09.2019 складає 31042,50 грн, що перевищує суму відповідних платежів за один рік, накладено на боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штраф на користь стягувача у розмірі 20 відсотків суми заборгованості сплати аліментів, що становить 6208,50 гривень (а.с.10).

Відповідно до розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-1263 від 13.10.2005, виданого Долинським р/с про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, розмір заборгованості станом 15.09.2020 становить 175598,98 гривень (а.с.8-9).

Суд звертає увагу, що така форма розрахунку затверджена у додатку 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень (пункт 4 розділу XVI) в редакції Наказу Міністерства юстиції №855/5 від 21.03.2018, тому твердження представника заявника про те, що вона не може бути взята до уваги, оскільки за своєю формою та змістом не відповідає вимогам, встановленим для довідки про наявність заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки жодним чином не обґрунтовані.

У судовому засіданні оглянуті матеріали виконавчого провадження №54297042, з яких судом, зокрема, встановлено:

- на титульній сторінці дата народження боржника ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1;

-13.07.2017 поступила заява від ОСОБА_2 про прийняття до примусового виконання виконавчого листа №2-1263/2005 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , в якій зазначена заборгованість 60879,40 грн. Цього ж дня винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, наявний супровідний лист про її направлення боржнику, реєстр рекомендованих відправлень і квитанція про оплату за реєстром, за яким ОСОБА_1 йде під пунктом 16, адреса відправки - АДРЕСА_1 ;

- в матеріалах містяться численні запити та відповіді на них про відсутність у боржника майна, доходів, паспорту для виїзду за кордон;

- винесено постанову про накладення арешту;

- навні виклики боржника від 05.02.2018 №1599, 15.02.2018 №2247 на 26.02.2018, у якому в додатках зазначено довідка-розрахунок та розписка ОСОБА_1 про отримання поштової кореспонденції 20.02.2018 особисто;

- пояснення ОСОБА_1 від 20.02.2018 щодо причин виникнення заборгованості;

- супровідний лист від 04.06.2018 №8480, яким направлено до відома боржнику довідку - розрахунок, сформовану при виконанні виконавчого листа;

- виклики ОСОБА_1 від 25.09.2018 №15759 з`явитися до виконавчої служби для дачі пояснень та долучення доказів щодо сплати аліментів на 28.09.2018, від 18.10.2018 №16895 та №20155 - на 21.12.2018, від 04.02.2019 №976 - на 12.02.2019, від 01.03.2019 №2569 - на 12.03.2019, а також список відправлень кореспонденції №884 від 13.12.2018, в якому є ОСОБА_1 , список від 02.03.2019 №208, в якому ОСОБА_1 зазначений під номером 2, та квитанції про оплату за відправлення кореспонденції згідно списку;

- звернення до Центру зайнятості виконавця про працевлаштування ОСОБА_1 .. Його влаштовано у 2019 році в ТзОВ "Уніплит", звідки він звільнився за власним бажанням, пропрацювавши незначний термін;

- у травні 2019 року винесена постанова про розшук боржника;

- супровідний лист від 25.07.2019 №11/1737 з ТзОВ "Уніплит" про повернення постанови про звернення стягнення на заробітну плату ВП №54297042 від 28.05.2019 по ОСОБА_1 без виконання, так як дана особа не працює на даному підприємстві (звільнений з 14.06.2019 за заявою працівника);

- виклик державного виконавця від 25.09.2019 №16086;

- супровідний лист від 30.09.2019 №10441 про направлення постанови боржнику і стягувачу від 30.09.2019;

- на постанові від 30.09.2019 про накладення штрафу на боржника є кругла печатка та підпис державного виконавця;

- супровідний лист від 30.09.2020 про направлення ОСОБА_1 на його заяву розрахунку заборгованості;

- також містяться інші заяви та документи щодо вчинення виконавчих дій, які не входять в предмет дослідження за даною скаргою.

Враховуючи обов`язки, які повинен виконувати державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження, він зобов`язаний дотримуватись Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» тощо.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

В частині 1 статті 13 ЗУ «Про виконавче провадження» вказано, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавця визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». За частиною 1 цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 3 ст. 18 вказаного Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з оглянутого виконавчого провадження №54297042, державним виконавцем з метою виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів вживалися вищеописані заходи, які відповідали вимогам ЗУ «Про виконавче провадження». Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику рекомендованим листом з повідомленням та неодноразово викликалось останнього для дачі пояснень з приводу наявної заборгованості та представлення документів про сплату аліментів. У 2018 році ОСОБА_1 з`явивися у виконавчу службу, не заперечив наявність у нього заборгованості, зобов`язався її погашати, про що власноручно написав письмові пояснення, однак і в подальшому жодних дій з метою сплати аліментів не вживав, підтвердження про їх сплату виконавцю не надавав.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок стягнення аліментів.

Відповідно до частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів (абз.1).

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік (абз. 4 ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Частиною 4 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Як передбачено ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Отже, вказаною нормою передбачено, в яких випадках виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу та боржнику, серед яких не зазначено обов`язковість направлення такого розрахунку боржнику перед чи під час накладення на нього штрафу.

Дослідженими у судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження ВП № 54297042 встановлено, що станом на 30.09.2019 (день винесення постанови про накладення штрафу) у ОСОБА_1 була наявна заборгованість по сплаті аліментів, розмір якої збільшився на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік (за період з 01.09.2018 по 01.09.2019), у зв`язку з чим державним виконавцем було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь стягувача у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 6208,50 грн (31042,50 х 20% = 6208,50). Судом також встановлено, що у вказаний період жодних проплат за аліментами від боржника не поступало, чого не заперечив і сам ОСОБА_1 , при цьому посилання його представника на неправильність проведеного розрахунку заборгованості у зв`язку з безпідставним зменшенням заборгованості за заявою стягувача та неврахуванням заяви матері останнього не стосуються вказаного періоду, що вбачається з долученої до скарги копії розрахунку (а.с. 8-9) та копії заяви ОСОБА_4 , в якій йдеться про 2013-2017 роки (а.с.31), а відповідно не стосуються предмету доказування за даною скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином, керуючись вимогами ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", ОСОБА_1 за місцем його проживання та адресою, яку він у 2018 році зазначив у своєму поясненні, спірна постанова направлена в день її винесення простою кореспонденцією, оскільки вона передбачена ч. 14 ст. 71 даного Закону, а відповідно не входить у перелік постанов, які повинні направлятися рекомендованим листом. Про її направлення свідчить вищеописаний супровідний лист, що міститься у матеріалах виконавчого провадження. Відтак вимога заявника в частині визнання протиправною бездіяльність суб`єкта оскарження в особі головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни, що проявилися у недоведенні до його відома як сторони виконавчого провадження оскарженої постанови шляхом її надсилання на його адресу реєстрації місця проживання рекомендованим поштовим відправленням, задоволенню не підлягає.

Слід також зауважити, що з оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження встановлено, що у 2018 році боржник з`явився у виконавчу службу, де йому повідомили про заборгованість. Таким чином його твердження про те, що він не знав про її наявність у нього, є голослівними та не заслуговують на увагу.

Твердження представника заявника про невірний розмір заборгованості теж не заслуговують на увагу, оскільки це не є предметом даної скарги. Більше того, суд не вправі виходити за межі вимог скарги, в якій фактично заявник оскаржує лише процедуру (порядок) постановлення спірної постанови, вимоги щодо її змісту та порядок направлення документів виконавчою службою сторонам виконавчого провадження. Про спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів у даній скарзі не заявлено та жодних обгрунтувань чи вимог з даного приводу у ній немає.

Відповідно до ч.ч. 4, 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судомза заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом, тобто або в порядку позовного провадження з дотриманням відповідної процедури, визначеної відповідним процесуальним законом, або ж шляхом звернення до суду зі скаргою.

Таким, чином, не погоджуючись із розміром заборгованості по аліментах ОСОБА_1 вправі був оскаржити його у встановленому законом порядку.

Щодо періоду та порядку нарахування заборгованості, яка взята до уваги при винесенні оскаржуваної постанови, слід відмітити, що її розрахунок ведеться в електронному вигляді. Щомісяця державний виконавиць вносить до нього відповідні дані. Дані про середньомісячну заробітну плату в цій місцевості виконавці отримують на свої запити у відділі статистики у Долинському районі щоквартально. До отримання такої інформації виконавець вносить у розрахунок дані за попередній квартал. Так і відбулося в даному випадку, зокрема у розрахунку за жовтень 2018 року (розпочався новий квартал) взято до уваги розмір середньої зарплати працівника для цієї місцевості за попередній квартал, однак в подальшу було внесено зміни, виходячи вже з отриманих даних за новий квартал, тобто дані розрахунку заборгованості були відкориговані. Заборгованість рахується відповідною комп`ютерною програмою за внесеними виконавцем даними. В даному випадку брався до уваги 1 рік заборгованості за період 01.09.2018 по 01.09.2019, оскільки, накладаючи штраф, виконавець керувалася абз.4 ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Даючи оцінку твердженню представника заявника щодо допущеної помилки у даті народження боржника в ухвалі про відкриття виконавчого провадження, суд зауважує, що предметом розгляду у даній справі є тільки постанова про накладення штрафу, в якій вказано правильна дата народження боржника та номер виконавчого провадження, в якому дана постанова винесена. При цьому суд також враховує пояснення головного державного виконавця Дацьо Г.І. про те, що дані боржника з`ясовуються в процесі виконавчого провадження і допущену описку у даті народження божника було виправлено шляхом внесення правильних даних в Автоматизовану систему єдиного реєстру виконавчих проваджень, до якої мають доступ як боржники, так і стягувачі за допомогою ідентифікатора, який вказаний у постанові про відкриття виконавчого провадження. Відповідно у всіх решта документах, як і в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень дата народження боржника ОСОБА_1 зазначена вірно.

Щодо змісту оскаржуваної постанови, яку, як стверджує заявник, постановлено без зазначення повного найменування та ідентифікаційного коду стягувача, резолютивної частини рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, дати набрання рішенням законної сили, строку пред`явлення рішення до виконання, тобто без реквізитів виконавчого документа, суд керується положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка визначає вимоги, яким повинні відповідати постанови, винесені виконавцем.

Відповідно до пунктів 6 та 7 розділу I «Загальні положення» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Проаналізувавши та дослідивши зміст наявної у матеріалах виконавчого провадження оскаржуваної постанови від 30.09.2019 про накладення штрафу безпосередньо в судовому засіданні в процесі вивчення та огляду вказаних матеріалів, суд дійшов висновку, що її зміст повністю відповідає вказаним вище вимогам до неї та містить всі обов`язкові реквізити, в тому числі і відбиток печатки.

Таким чином, оскаржувана постанова прийнята державним виконавцем з дотриманням положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тобто з дотриманням встановлених законом процедури та порядку, в тому числі і в частині вимог щодо її доведення (направлення) до відома сторін виконавчого провадження простою кореспонденцією, її зміст відповідає пункту 7 розділу I «Загальні положення» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, а саме в ній присутні всі обов`язкові реквізити постанови, як окремого документу.

При розгляді даної скарги, суд також враховує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначено, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Проаналізувавши фактичні обставини справи у взаємозв`язку з нормами закону, що їх регулюють, суд приходить до переконання, що дії державного виконавця з виконання виконавчого листа відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення суду, бездіяльності ним не допущено, тому у задоволенні скарги слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст.195 СК України, ст.ст. 10, 12, 77, 78, 81 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 11, 13, 28, 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, п.п. 6 та 7 р. I «Загальні положення» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 450, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження - Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), заінтересована особа - ОСОБА_2 , на постанову про накладення штрафу від 30.09.2019 у справі ВП №54297042 відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали буде складено до 1 листопада 2020 року.

Суддя С.М. Монташевич