Справа № 191/349/20
Провадження № 2-з/191/9/20
У Х В А Л А

іменем України

09 квітня 2020 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гречко Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором завдатку.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за поданням ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором завдатку. Відповідач всіляко уникає його, грошові кошти не повертає, виправдовується, що кошти осб-ось надійдуть, що є уникненням відповідальності та невиконанням зобов`язань. Відповідач не відреагував на досудову пропозицію, конверт з якою повернуто поштовим відділенням. Тривалість неповернення грошей свідчить про те, що відповідач не має наміру повертати завдаток, а присвоїти собі. З моменту написання розписки про отримання завдатку до відкриття провадження по справі пройло 7 місяців. Останні місяці відповідач взагалі уникає контактів з ним, не відповідачє на його дзвінки тощо. Просить накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві ОСОБА_2 .

Сторони у судове засідання не з`явились.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом майбутніх позовних вимог є стягнення з ОСОБА_2 , грошових коштів в розмірі 1063200,00 грн.

Однак, заявником не надано інформації та доказів належності ОСОБА_2 конкретизованого майна та грошових коштів (кількості, найменування банківських установ на рахунках яких вони знаходяться тощо), на яке необхідно накласти арешт, а тому накладення арешту усе на майно належне ОСОБА_2 унеможливить виконання ухвали суду про накладення арешту.

Таким чином, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення на належне майно та грошові кошти ОСОБА_2 , є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-152 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову -відмовити.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо ухвалу не буде скасовано.

Головуючий суддя: Ю. В. Гречко