Дата документу 23.10.2020 Справа № 554/5363/19
Провадження № 2/554/75/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Хмельницькій М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому прохав стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 89 187 грн. 53 коп. за кредитним договором № б/н від 14 жовтня 2011 року, яка складається з наступного: 39 633 грн.60 коп. заборгованість за тілом кредиту; 21 584 грн. 01 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 22 574 грн. 40 коп. пеня за прострочене зобов`язання ; 672грн. 30 коп. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн.00 коп. штраф (фіксована частина); 4 223 грн.22 коп. штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1 921 грн., посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким відповідач не виконує, тому за ним утворилася заборгованість, яку позивач прохає стягнути у судовому порядку.

Ухвалою судді від 03 липня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач подав до суду відзив, в якому вказав, що позов не визнає. Так, копія позовної заяви із додатками для відповідача надрукована занадто дрібним шрифтом, а тому на окремих аркушах взагалі не читається. Вказав, що підписанням заяви він не підтверджував своєї згоди на укладення Договору про надання банківських послуг чи будь-якого іншого кредитного договору. Про наявність «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», які зі слів позивача були викладені на офіційному сайті, йому відомо не було. Дану анкету-заяву він відписав, отримуючи карту для перерахування заробітної плати та інших платежів. В анкеті не міститься даних з приводу предмета договору та додаткової інформації. Крім того, згоди на отримання будь-якого кредитного ліміту він не надава. Дана анкету викликає у ньго сунів, точно сказати, що вна містить саме його підпис, він не може. Крім того, розрахунок ціни позовуне може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим банківським документом. Також позивачем не додано доказів, що саме ці Умови та Правила були розміщені на сайті станом на 14.10.2011 року. Також заявляє про застосування строку позовної давності, початок перебігу якого мав місце більш ніж три роки тому.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2019 року постановлено перейти до розгляду справи у загальному позовному провадженні, витребувано у АТ КБ «Приватбанк» оригінал анкети-заяви, підписаної 14.10.2011 року, зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» надати ОСОБА_1 копію позовної заяви з додатками належної якості.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій зазначено, що підписавши цю Заяву, відповідач ознайомився та згоден із Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі розміщеними на сайті банку, Тарифами банку, які разом із цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Також зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила у письмовому вигляді. Отже, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами, Тарифами, що розташовані на сайті, складає Договір з надання банківських послуг. Також Банк забезпечив Позичальнику доступ до карткового рахунку різними шляхами, зокрема за допомогою Картки та фінансового телефону. Протягом семи років з момену оформлення кредитного договору позичальник не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування та повністю з ними погодився. Позивачем надана до суду копія анкету-заяви на двох сторінках, з якої вбачається, що він надав про себе інформацію особисто та висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна». Тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені умови є загальнодоступною інформацією. З виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже і отримав картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі, який не спростований відповідачем. Таким чином, між банком та позичальником було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі підстави для стягнення заборгованості із відповідача. Докази надані позивачем вважає належними, а посилання відповідача на отримання неякісних копій документів не обґрунтовані, оскільки він мав можливість ознайомитися з ними у суді. Позовна давність до даних правовідносин застосована бути не може, оскільки кредитна картка є поновлювальною кредитної лінією, тобто це кредит, який надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами та поновлюється в міру погашення раніше наданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею в межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 07.2023 року, а позивач звернувся з позовом 12.06.2019 року. Також не підлягає застосуванню позовна давність до пені, оскільки порушення зобов`язань тривають.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що між ним та позивачем відсутній кредитний договір, договір приєднання чи будь-які інші договірні відносини. В заяві-анкеті не міститься даних щодо предмета договору та щодо додаткової інформації. В графі, де зазначено види карток, що може видати Приватбанк, відсутня інформація з приводу якої каркти він звернувся до позивача та відсутнє зазначення суми бажаного кредитного ліміту. Наявність такої інформації є обов`язковою для заповнення анкети саме для отримання кредиту, що слідує зі змісту сторінки 2 Заяви-анкети. В документах, долучених до відповіді на відзив, міститься розрахунок-заборгованості , з якого не вбачається суми коштів у розмірі 50 000 грн. За даною карткою в період з 15.10.2011 року по 31.12.2018 року було здійснено витрат на загальну суму 77, 70 грн. суми 50 000 грн. з`являється в розрахунку-заборгованості 13 липня 2018 року з позначенням «Збільшення кредитного ліміту». При чому, номер карткового рахунку, наданий в даному розрахунку, не відповідає номеру карткового рахунку наданого в розрахунку за період з 15.10.2011 року по 31.12.2018 року. Також вказав, що розмір процентної ставки відбувався без будь-якої його згоди. Також позивач не довів, що ним були підписані Умови, які розміщені на офіційному сайті. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом по справі.

Ухвалою від 18 листопада 29019 року закрито підготовче провадження по справі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.4).

Відповідач ОСОБА_1 повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.159, 219, 256). Подав до суду заяву про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, клопотання про відкладення розгляду справи не є безумовною правовою підставою для відкладення розгляду справи і сторона, яка просить відкласти розгляд справи повинна довести реальну наявність обставин, на які вона посилається, обґрунтувати поважність причин, які не дозволяють їй приймати участь у судовому засіданні.

Суд, звертає увагу на те, що на даний час карантинні обмеження, які були раніше встановлені постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 р. № 211, значно пом`якшені, не обмежують права учасників судового засідання на доступ до суду та дозволяють їм безпосередньо приймати участь у судовому засіданні.

Крім того, суд вважає, що відповідач повинен добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та забов`язаний демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання, а тому клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки ним не доведено наявності поважних причин, які свідчать про неможливість брати участь у розгляді справи.

Крім того, відповідно до ч.1, п.п.1,2 ч.3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Суд, вважає неможливим подальше відкладення розгляду справи, оскільки відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на вимоги ст. 223 ЦПК України, оскільки неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 50 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, з якими він згоден. Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПриватБанку, відповідач зобов`язався виконувати та регулярно з ними ознайомлюватися (а.с.13).

Банк виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_1 надавши останньому кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі, строки та на умовах, передбачених договором на платіжні картки.

Факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1 підтверджується випискою за картковим рахунком (а.с. 134-141).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 23.10.2019 року № 30.1.0.0/2-20190612РВ , ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н отримав картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , остання з них має термін дії до 07.2023 року (а.с.142).

Відповідач ОСОБА_1 в терміни, встановлені договором, свої зобов`язання не виконував.

У позовній заяві позивач зазначає, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором № б/н від 14 жовтня 2011 року відповідач ОСОБА_1 станом на 20 травня 2019 року має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 89 187 грн. 53 коп., яка складається із: 39 633 грн.60 коп. заборгованість за тілом кредита; 21 584 грн.01 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 22 574 грн. 40 коп. пеня за прострочене зобов`язання ; 672 грн. 30 коп. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн.00 коп. штраф (фіксована частина); 4 223 грн.22 коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Суд приходить до висновку, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Як доказ укладення договору з відповідачем банк надав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.»

Вказана позиція повністю узгоджена з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість 39 633 грн. 60 коп. заборгованість за тілом кредиту та 21 584грн. 01 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, всього 58 217 грн. 61 коп.

Фактичне отримання вказаних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку, яка є належним допустимим доказом (а.с.134-139, 221-228), яка останнім не спростована.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 22 574 грн. 40 коп. пені за прострочене зобов`язання ; 672 грн. 30 коп. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн.00 коп. штраф (фіксована частина); 4 223 грн.22 коп. штраф (процентна складова) необхідно відмовити.

Інші заперечення відповідача судом спростовуються вищевстановленими фактичними обставинами справи, та не є підставою для відмови у позові.

Також суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності до даних правовідносин, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки. Картка діє до останнього календарного дня вкаазнаого місяця. Оскільки строк дії картки ОСОБА_1 встановлено до 07.2023 року, то строк позовної давності не сплив.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України ЦК України, ст.ст.12, 81,130,131, 141, 229, 247, 263, 354 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 жовтня 2011 року в розмірі 58 217 грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 1248 грн.65 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, , рахунок № НОМЕР_5 , МФО №305299.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Суддя Л.І. Савченко