ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1672/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/1400/17 Категорія: на ухвалу Степченко М. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.
за участю секретаряЧуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 липня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) по виконавчому провадженню № 54472392,

в с т а н о в и в :

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що на примусовому виконанні у Золотоніському відділі ДВС перебуває виконавчий лист № 695/1400/17 про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виконавчому провадженні №54472392.

28 травня 2020 року головним державним виконавцем Золотоніського відділу ДВС Щербатюк Л.О. накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку в АТ «Укрсіббанк» м. Золотоноша р/р НОМЕР_1 , на який скаржник отримує з 01 квітня 2020 року соціальну виплату по догляду за інвалідом дитинства 2-ї групи.

Скаржник наполягає, що накладений арешт порушує норми чинного законодавства і обмежує його у можливості отримувати соціальну виплату по догляду за інвалідом дитинства, оскільки відповідно до норм ч. 1 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на такі виплати.

Крім того, скаржник вказав, що за змістом ч. 3 ст. 52 цього закону не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Крім того, ОСОБА_1 наголошував на тому, що державний виконавець перед винесенням 28 травня 2020 року постанови про арешт коштів боржника, маючи право на отримання від банківських та інших фінансових установ інформації про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, проте не скористався цим правом, не здійснив перевірку майнового стану боржника, у результаті чого було безпідставно накладено арешт на картковий рахунок скаржника, який використовувався ним виключно для отримання соціальної допомоги інваліду дитинства 2 групи.

За таких обставин, вважаючи свої права порушеними, скаржник у скарзі просив суд визнати дії державного виконавця щодо накладення арешту на соціальний рахунок неправомірними та скасувати постанову державного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти від 28 травня 2020 року, що містяться на картковому рахунку в АТ «Укрсиббанк» м. Золотоноша р/р НОМЕР_1 та належать ОСОБА_1 .

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 липня 2020 року скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення.

Ухвала мотивована тим, що скаржник здійснює догляд за ОСОБА_3 , 1965 р.н., яка являється інвалідом з дитинства та отримує допомогу по догляду за інвалідом з дитинства. Законодавством про виконавче провадження визначено, що стягнення не може бути накладено на допомогу, яка виплачується особам, що здійснюють догляд за дітьми, в тому числі і за дітьми з інвалідністю, а не за особою, яка являється інвалідом з дитинства.

Скаржник, не погоджуючись з вказаною ухвалою, оскаржив її в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що на арештований рахунок він отримує соціальну допомогу по догляду за інвалідом дитинства 2-ї групи та вказаний рахунок є спеціальним у розумінні ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а суд не перевірив режим карткового банківського рахунку скаржника.

Суд, також відмовляючи у задоволенні скарги, проігнорував вимоги ч. 3 ст. 52 вказаного закону та не взяв до уваги, що кошти перераховуються на рахунок із спеціальним режимом використання та їх цільове призначення соціальна допомога, звернення стягнення на які заборонено законом.

Крім того, скаржник наголосив на тому, що суд не дав юридичної оцінки доводам скаржника з приводу того, що державний виконавець, отримавши документальне підтвердження, що рахунок скаржника має спеціальний режим використання, на який надходять соціальні кошти, не зняв арешту, і визнав дії виконавця правомірними.

Накладення арешту на кошти, що надходять на рахунок скаржника є виключно соціальною допомогою та становлять єдине джерело його доходу, їх арешт унеможливлює своєчасне отримання вказаної соціальної допомоги, що призводить до порушення його конституційних прав.

Вважаючи ухвалу незаконною, скаржник просить її скасувати та постановити нову по суті його скарги.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає до задоволення.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи встановлено, що на виконанні у Золотоніському міськрайонному відділу ДВС знаходиться виконавче провадження № 54472392 з примусового виконання виконавчого листа № 695/1400/17, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

У межах виконання вказаного судового рішення державним виконавцем 28 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 54472392 було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

У скарзі ОСОБА_5 зазначає, що відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Золотоніської РДА Черкаської області № 04-23/444 від 10.07.2020 р., ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу на догляд за інвалідом І чи ІІ групи. (а.с. 41).

Згідно довідки АТ «Укрсиббанк» від 10 липня 2020 року картковий рахунок (соціальна картка) в АТ «Укрсіббанк» НОМЕР_1 належать ОСОБА_1 (а.с. 40)

Згідно довідки серія Д-71 №106326 від 16 вересня 1981 р. ОСОБА_6 , 1965 року народження являється інвалідом ІІ групи з дитинства. (а.с. 44)

Згідно копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам держава може надати соціальну допомогу, а людям, які піклуються про інвалідів - надбавку на догляд за ними. Надбавка на догляд призначається на кожну дитину-інваліда чи інваліда з дитинства..

Одиноким особам з інвалідністю з дитинства II і III груп, які за висновком лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу потребують постійного стороннього догляду, встановлюється надбавка на догляд за ними в розмірі 75 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (Закон України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»).

Статтею 56 вказаного закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

При цьому стаття 48 Закону України № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

В той же час, відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

В матеріалах справи відсутні відомості, що були вчинені дії державним виконавцем стосовно наявності у боржника інших рахунків у банках чи інших фінансових установах, відсутність чи недостатність майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. (ч. 1 ст. 70 Закону України № 1404-VIII )

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту постанови від 28 травня 2020 року, не вбачається, що державним виконавцем було накладено арешт виключно саме на соціальний рахунок. Арешт накладався на всі відкриті рахунки, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови.

Статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Статтею 73 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення. Положення вказаної статті не містять вказівки на соціальну допомогу по нагляду за інвалідом дитинства.

Разом з тим, статтею 72 Закону визначені випадки, за яких допускається звернення стягнення на допомогу з державного соціального страхування та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства. Так, на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

Отже, оскільки соціальна допомога у вигляді надбавки на догляд за інвалідом дитинства призначається в порядку, передбаченому Законом України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", то за змістом ст. 72 Заком України «Про виконавче провадження» на таку соціальну допомогу може бути звернено стягнення, проте законом визначений максимальний можливий розмір такого стягнення не більш як 20 %.

Проте, державний виконавець наклав арешт на соціальний рахунок боржника, що виключає можливість власника рахунку користуватися іншою відсотковою частиною таких коштів.

Крім того, слід врахувати, що державний виконавець, стверджуючи про законність своїх дій щодо арешту соціального рахунку боржника, в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не довів, які дії ним вчинялися для перевірки майнового стану боржника та чи наявне будь-яке інше майно чи доходи у ОСОБА_1 , за рахунок якого можна було б погасити заборгованість за аліментами.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Діями державного виконавця, які полягають у передчасному винесенні постанови про накладення арешту на грошові кошти, без виявлення конкретних рахунків боржника, їх призначення, призвело до обмеження заявника розпоряджатись соціальними виплатами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 та залишаючи в силі постанову головного державного виконавця від 28 травня 2020 року про арешт коштів боржника, вказані норми закону не врахував та прийшов до помилкового висновку про те, що права ОСОБА_1 щодо його права вільно розпоряджатися та володіти своєю власністю порушені та підлягають захисту.

Вищенаведені обставини справи дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при постановленні оскаржуваної ухвали, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування з прийняттям нової постанови про задоволення заяви ОСОБА_1 , визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови у певній частині.

Керуючись ст.ст. 35, 141, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 липня 2020 року скасувати.

Дії державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Щербатюк Л.О. визнати неправомірними в частині накладення арешту на картковий рахунок в АТ «Укрсиббанк» м. Золотоноша р/р НОМЕР_1 та належить ОСОБА_1 .

Скасувати постанову державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Щербатюк Л.О. в цій частині.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2020 року.

Судді