Провадження № 4-с/679/3/2020
Справа № 679/753/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

у складі: головуючої судді Стасюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання - Федорчук Л.О.,

скаржника - ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи Нетішинського МВ ДВС - Нетеси І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин скаргу адвоката Мороз Людмили Святославівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мороз Л.С., яка представляє інтереси ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою про скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30.06.2016 року у справі №679/753/16-ц задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на неповнолітню дитину. Внаслідок чого, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.05.2016 року і до досягнення донькою повноліття.

На виконання вказаного рішення суду, Нетішинським міським судом Хмельницької області 30.06.2016 року було видано виконавчий лист №2/679/376/2016, який був скерований на виконання до Нетішинського міського відділу ДВС.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 вказує, що ОСОБА_1 своєчасно виконував вищевказане рішення суду. Однак, 21.01.2020 року державний виконавець Нетішинського міського відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Гавриліною-Гаврилюк Г.В. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Підставою, для винесення вказаної постанови стало, те, що станом на 21.01.2020 року у ОСОБА_5 виникла заборгованість зі сплати аліментів, за період з 11.05.2019 року по 31.12.2019 року сукупний розмір якої відповідно до розрахунку становить 24441,90 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців.

При винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець не з`ясував всі обставини справи та не врахував положення Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну», а саме не перевірив факт ухилення боржника від виконання зобов`язання, накладеного на нього судовим рішенням та, не вжив всіх заходів для забезпечення виконання судового рішення.

На підставі наведеного представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

У судовому засіданні боржник ОСОБА_5 скаргу підтримав, просив скасувати постанову державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Так як з даною постановою не згоден та вважає дії державного виконавця Нетішинського МВ ДВС ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) протиправною, оскільки жодним чином не ухилявся від своїх зобов`язань, добровільно перераховував кошти на ім`я ОСОБА_2 . Крім того, не погоджується з розрахунком державного виконавця Нетішинського МВ ДВС ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький), оскільки розмір аліментів, а саме: 5572,50 йому нараховують з середньої заробітної плати працівника для м.Нетішин, однак він на даний час є безробітним і мав намір виїхати за кордон, щоб в подальшому заробити кошти та погасити заборгованість зі сплати аліментів.

В судовому засіданні державний виконавець заперечила щодо задоволення скарги, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення, борг не погасив. Щодо розміру аліментів боржник не звертався до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, чи зміни розміру аліментів. Розрахунок щодо заборгованості зі сплати аліментів вірний, нарахування аліментних зобов`язань здійснюються відповідно до чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст скаргу про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, враховуючи пояснення учасників справи, суд дійшов до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні в Нетішинського МВ ДВС ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький), перебуває виконавче провадження ВП №52017124 з примусового виконання виконавчого листа №2/679/376/2016 виданого 30.06.2016 року Нетішинським міським судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але неменше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розрахованого державним виконавцем Нетішинського МВ ДВС ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) Гавриліною-Гаврилюк Г.В., станом на 31.12.2019 року заборгованість скаржника за період з 11.05.2019 року по 31.12.2019 року, становить 25488,65 гривень.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розрахованого державним виконавцем Нетішинського МВ ДВС ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) Нетеса І.П., станом на 30.09.2020 року заборгованість скаржника за період з 11.05.2019 року по 30.09.2020 року, становить 71970 гривень, сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Державним виконавцем вчинялись дії по виявленню майна та доходів боржника. Іншого майна та доходів ОСОБА_1 не встановлено.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що боржником здійснювалось будь-яке погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Внаслідок чого, постановою державного виконавця Нетішинського міського відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Гавриліною-Гаврилюк Г.В. ВП №52017124 від 21.01.2020 року ОСОБА_1 було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Згідно до ч.5 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасово обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно положень п.2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Відповідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIIIвиконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за ухилення від їх виконання.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Згідно п.1 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Судом встановлено, що на час винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , від 21.01.2020 року за ним рахувалася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 4 місяці, тому суд вважає, що державний виконавець мав підстави для застосування ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріали справи та доводи скаржника не містять відомостей, які б унеможливлювали застосування обтяжень, вжитих державним виконавцем.

Таким чином, представником скаржника ОСОБА_4 , боржником ОСОБА_1 не зазначені обґрунтовані підстави для визнання протиправною та скасування вказаних обмежень відносно нього, оскільки, заборгованість зі сплати аліментів боржником не погашена.

Крім того, ОСОБА_1 не погоджуючись із розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем не оспорив такий у судовому порядку.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 125 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання на всій території України.

За результатами дослідження наявних в матеріалах справи письмових доказів, з урахуванням наданих сторонами виконавчого провадження письмових пояснень, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, оскільки під час здійснення виконавчих дій в рамках ВП №52017124 з примусового виконання виконавчого листа №2/679/376/2016 виданого 30.06.2016 року Нетішинським міським судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , зокрема при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови від 21.01.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державний виконавець діяв у межах повноважень та на підставі вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 30.09.2020 року заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 71970,60 гривень, з врахуванням усіх здійснених платежів боржником по аліментах і дана заборгованість боржником не сплачена, у зв`язку з чим суд вважає відсутність підстав для скасування обмежень застосованих до ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю боргу по аліментним платежам.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені обставини, відсутні правові підстави для задоволення заявлених вимог, у зв`язку з чим у задоволенні скарги скаргу адвоката Мороз Л.С., яка представляє інтереси ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 206, 263-265, 447-453 ЦПК України,Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката Мороз Людмили Святославівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2020 року

Суддя Р.М. Стасюк