КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 760/2126/16-ц

номер провадження: 22-ц/824/10202/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Фідобанк» - адвоката Погодіна Володимира Олеговича на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2020 року у складі судді Українця В.В., у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа: ОСОБА_2 , про розірвання кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство «Фідобанк»(далі - ПАТ «Фідобанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1085 від 04 березня 2008 року у розмірі 71 863,78 доларів США, що станом на 15 січня 2016 року згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 1 721 193 грн 09 коп та пеню у розмірі 74 365 грн 70 коп.

Не погоджуючись з указаним позовом, у травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ«Фідобанк», третя особа: ОСОБА_2 , у якому просила розірвати кредитний договір №1085 від 04 березня 2008 року, укладений між нею та ПАТ «Фідобанк».

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2020 року позов ПАТ «Фідобанк» залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ПАТ «Фідобанк» - адвокат Погодін В.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом всіх обставин справи та оцінки доказів, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що представником ПАТ «Фідобанк» було виконано ухвалу про витребування доказів в тому обсязі, в якому була технічна можливість, а саме представник банку надав докази, які у банку були в наявності та які банк мав можливість надати, враховуючи те, що ПАТ «Фідобанк» перебуває на стадії ліквідації з 20 липня 2016 року. Вказує, що позивача постановлено в нерівні процесуальні умови з відповідачем, оскільки позивачем було надано всі необхідні докази на підтвердження своїх вимог. Крім того, відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору з банком, а в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження цих обставин.

Також зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що для застосування положень п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України суд зобов`язаний був з`ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об`єктивно оцінити їх поважність. Тобто, умовами застосування зазначеної норми є те, що витребувані матеріали чи явка представника позивача дійсно необхідні для розгляду спору по суті позовних вимог і спір без них вирішити неможливо, а визначальною умовою залишення позову без розгляду є саме можливість або неможливість вирішення спору по суті при не вчиненні позивачем певних дій, покладених на нього судом. Вказує, що якщо, незважаючи на вжиті заходи, отримання витребуваних матеріалів та/або документів не є можливим, суд мав здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами. В оскаржуваній ухвалі суд не навів обґрунтування яким чином неподані позивачем в повному обсязі докази унеможливлюють вирішення спору та ухвалення рішення по суті заявлених вимог.

Вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме: факт виникнення кредитних правовідносин між банком та ОСОБА_1 ; факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1 ; наявність кредитної заборгованості; факт неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором. Натомість відповідач вимагає та інтерпретує докази на власний розсуд.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Москаленко А.В. зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення без розгляду позову ПАТ « Фідобанк» на підставі п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки сторона позивача за первісним позовом без поважних причин не подала витребувані судом докази у повному обсязі, які необхідні для вирішення спору. Наголошує, що передчасне знищення матеріалів кредитної справи та виписок по особовим рахункам з обліку кредитних операцій (раніше ніж 5 років після виконання договору) є неправомірним і є фактично приховуванням банком доказів у справі. Вказує, що знаючи достеменно про розгляд справи судом, позивач посилається на те, що докази по кредитним правовідносинам були знищені на його власний розсуд. Вважає, що банк надає суду вибіркові докази, що свідчить про те, що кредитна справа не знищена та банк надає лише ті докази з кредитної справи, які йому вигідні. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що в ході розгляду справи представник відповідачів - адвокат Москаленко А.В. подала до суду клопотання про витребування у ПАТ «Фідобанк» доказів.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року зобов`язано ПАТ «Фідобанк» надати суду оригінал кредитного договору №1085 від 04 березня 2008 року, укладений між ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_1 та оригінал договору поруки № 1085 від 04 березня 2008 року, укладений між ВАТ«СЕБ Банк» та ОСОБА_2 , для огляду в судовому засіданні.

Зобов`язано ПАТ «Фідобанк» надати суду належним чином завірені печаткою уповноваженого органу та за підписом уповноваженої особи:

- письмове підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 з інформацією про повну сукупну вартість кредиту на дату отримання кредиту за кредитним договором № 1085 від 04 березня 2008 року;

- письмове підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 з інформацією про повну сукупну вартість кредиту після переведення на ануїтетну форму платежів за кредитним договором № 1085 від 04 березня 2008 року;

- підстави переведення на ануїтетну форму платежів за кредитним договором № 1085 від 04 березня 2008 року з подальшими змінами та доповненнями;

- графік сплати ануїтетних платежів за кредитним договором № 1085 від 04 березня 2008 року після переведення ОСОБА_1 на ануїтет;

- документи, які підтверджують, що ПАТ «Фідобанк» дійсно є правонаступником ВАТ «СЕБ Банк» та АБ «Ажіо» у правовідносинах з ОСОБА_1 ;

- довідку з детальним розрахунком сплачених сум за кредитним договором № 1085 від 04 березня 2008 року (окремо по тілу кредиту, процентам, штрафним санкціям, комісіям) з 04 березня 2008 року станом на дату його підготовки;

- детальний розрахунок заборгованості (з дати виникнення заборгованості) за кредитним договором № 1085 від 04 березня 2008 року (окремо по тілу кредиту, процентам, штрафним санкціям, комісіям з урахуванням періоду та підстав їх нарахування) станом на дату його підготовки;

- виписки про рух коштів по рахунках ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали суду першої інстанції представник ПАТ «Фідобанк» у судовому засіданні 17 грудня 2019 року надав частину витребуваних судом доказів, зокрема:

- довідку про рух коштів по рахунку з 17 липня 2013 року по 11 січня 2019 року;

- довідку про рух коштів по рахунку з 18 травня 2010 року по 20 грудня 2012 року;

- виписку по особовим рахункам за 04 березня 2008 року;

- архівну довідку від 09 червня 2017 року;

- доповнення № 1 до акту № 1 від 22 квітня 2015 року «Про виділення до знищення справ (документів), що не підлягають зберіганню;

- протокол засідання експертної комісії ПАТ «Фідобанк» від 17 вересня 2015 року № 2;

- розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 11 січня 2019 року (а.с. 203-249, т.2).

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заявиПАТ «Фідобанк» без розгляду, суд першої інстанції керувався п.9 ч.1 ст. 257 ЦПК України й виходив з того, що ПАТ «Фідобанк» без поважних причин не у повному обсязі подало до суду витребувані докази, необхідні для вирішення спору.

Проте з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Пунктом 9 ч.1 ст.257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Системний аналіз положень зазначених норм процесуального права дозволяє дійти до висновку, що залишення позову без розгляду у випадку неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин неподання доказів може бути за умови з`ясування питання яке значення мають ці докази, при цьому суд має процесуальні підстави для визнання обставини, для з`ясування якої витребовувався доказ, або для відмови у визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 12 серпня 2020 року у справі №520/1699/17 (провадження № 61-19346св19).

Відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що реалізовуючи своє право на подання доказів ПАТ «Фідобанк» до своєї позовної заяви долучило: копію кредитного договору № 1085 від 04 березня 2008 року, який укладений між ВАТ«СЕБ Банк» та ОСОБА_1 з додатковими угодами до нього; копію договору поруки № 1085 від 04 березня 2008 року, який укладений між ОСОБА_2 та ВАТ«СЕБ Банк», розрахунок заборгованості за кредитним договором № 1085 від 04 березня 2008 року, вимогу банку про усунення порушень, адресовану ОСОБА_3 та докази її отримання, копію витягу із ЄДРПОУ щодо ПАТ «Фідобанк» (а.с.6-65, т.1).

В подальшому разом із заявою про уточнення позовних вимог від 29 травня 2017 року, представник ПАТ «Фідобанк»подав до суду виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за 04 березня 2008 року (а.с.153,т.1), а також архівну довідку, з якої вбачається, що касові документи за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року відділення «Центр роздрібних продажів» ТОБО 115 у м.Київ ПАТ «Фідобанк»були виділені до знищення згідно доповнення №1 від 16 вересня 2015 року до акту №1 від 22 квітня 2015 року, що погоджений протоколом засідання експертної комісії ПАТ «Фідобанк» за №2 від 17 вересня 2015 року та затверджений Головою Правління ПАТ «Фідобанк» Адаріч О.Є. Документи виділені та знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання в банку на підставі Переліку документів, що утворюються в діяльності НБУ та банків України із зазначенням строків зберігання (а.с.150-152, 154, т.1).

Також до письмових пояснень на зустрічну позовну заяву представник ПАТ «Фідобанк» додав копію повідомлення про ознайомлення ОСОБА_1 із умовами кредитування від 04 березня 2008 року (а.с.145, т.2).

На виконаннявимог ухвали суду про витребування доказів ПАТ «Фідобанк» надало суду частину витребовуваних судом документів.

Залишаючи позовну заяву ПАТ «Фідобанк» без розгляду, суд першої інстанції у порушення наведених вище вимог процесуального закону не з`ясував питання яке значення мають витребувані докази для вирішення позовних вимог ПАТ «Фідобанк» та не врахував, що за наслідками цього суд має процесуальні підстави для визнання обставини, для з`ясування якої витребовувався доказ, або для відмови у визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду позовної заяви ПАТ «Фідобанк»на підставі п.9 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Отже, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції допустив порушенням норм процесуального права.

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Фідобанк» - адвоката Погодіна Володимира Олеговича задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: