Ухвала

23 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 369/8437/19

провадження № 61-15401ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про усунення прав споживача та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому просив:

- визнати КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області винним у скоєнні порушень чинного законодавства України та в бездіяльності згідно наданих доказів (припинення дій Відповідача, які порушують право);

- примусити КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області внести відповідні зміни до квитанцій на оплату комунальних послуг (а саме квитанцій на оплату водопостачання та водовідведення) згідно чинного законодавства України (відновлення становища, яке існувало до порушення);

- примусити КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області провести перерахунок у вищевказаних квитанціях (зокрема, виключити з квитанцій безпідставний борг) (відновлення становища, яке існувало до порушення);

- примусити КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області провести заміну лічильників води в квартирі (лічильники в кількості дві шт. - на подачу холодної та гарячої води) за власний рахунок (відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»);

- стягнути з КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області кошти, які були сплачені в діючих тарифах за проведення робіт з повірки лічильників, в сумі 4 800 грн, або зарахувати вказану суму на особовий рахунок НОМЕР_1 в якості передплати за послуги водопостачання (відшкодування збитків);

- стягнути з КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області кошти за нанесення значної моральної шкоди у зв`язку із вчиненням протиправних дій щодо родини в сумі 40 140 грн (20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб) (відшкодування моральної (немайнової) шкоди);

- накласти на КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області штрафні санкції відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

В обґрунтування позову посилався на те, що є споживачем комунальних послуг, які надаються за адресою: АДРЕСА_1 .

В квитанції за листопад 2018 року були відсутні дані про показники лічильників води, але містився напис, відповідно до якого споживачам, у яких закінчився термін повірки лічильників води з 01 листопада 2018 року нарахування проводяться згідно пункту 15 постанови Кабінету Міністрів України № 630 (за нормативами споживання). Наступні квитанції містили інформацію про наявність боргу.

Позивач зазначає про наявність у нього сумнівів в правильності роботи лічильника холодної води.

Вказує, що обов`язок з повірки лічильників за власний рахунок несе відповідач.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 4 800 грн позивач зазначав, що середньоринкова вартість проведення повірки лічильника становить 800 грн, з моменту здачі будинку в експлуатацію (2003 рік) мало бути проведено три повірки, але таких фактично проведено не було і КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області незаконно привласнено 4 800 грн.

Зазначені порушення призвели до порушення прав позивача у сфері використання води, справляння плати за користування водою за показами приладів обліку, повірки приладів обліку, інформування про надані послуги.

Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з винними діями відповідача він був вимушений витрачати власний час на вивчення законодавства, зазнав хвилювань, у нього погіршились стосунки з оточуючими, він став менше часу проводити з родиною, близькі почали докоряти у виникненні заборгованості за комунальні послуги, на роботі дорікали у нервовості, що вплинуло на виконання ним трудових обов`язків.

Посилаючись на викладене, просив суд задовольнити позов.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року залишено без змін.

20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій статті Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилом частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року

(на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Позов у цій справі пред`явлено в порядку захисту прав споживача.

Предметом позову є визнання відповідача винним у скоєнні порушеньта бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, які були сплачені за проведення робіт з повірки лічильників в сумі 4 800 грн та моральної шкоду в сумі 40 140 грн.

Отже, справа № 760/34634/19 не є справою з ціною позову, що станом на 01 січня 2020 року перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн).

За таких обставин, відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України вказана справа є малозначною в силу закону.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що всі судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточним і подальшому оскарженню не підлягає.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі: «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про усунення прав споживача та відшкодування шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев