Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3665/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

23 березня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суду м. Черкаси в складі:

головуючого-судді - Позарецької С.М.,

при секретарі - Осадчій А.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника третьої особи

за довіреністю Молчанович Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради, Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити останнього батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що в період спільного проживання сторін, у них народилась дочка ОСОБА_3 , яку зареєстровано відповідно до ст. 126 СК України за заявою матері та батька про визнання батьківства. Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 батьком вказано ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 .

У 2013 році сторони припинили спільне проживання, відповідач втратив інтерес до сімейного життя, вихованням дитини не займався, матеріально не забезпечував. Позивачка переїхала на постійне місце проживання до м. Ватутіне, Черкаської області, спорів щодо місця проживання дитини не було.

За рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.03.2015р. із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 стягуються аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_2 , виданого Звенигородським РВ ДРАЦСу ГТУЮ у Черкаській області 05.12.2017р. ОСОБА_1 змінила прізвище на ім.»я ОСОБА_1 .

Відповідно до даних довідки-розрахунку №5117 від 04.03.2019р., ОСОБА_2 має заборгованість по виконавчому листу щодо сплати аліментів у розмірі 69401грн. 63коп.

З липня 2014р. відповідач життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання з нею спілкуватися, не буру участі у її вихованні, не піклується про фізичний і духовний стан дитини. Крім того, не утримує дитину матеріально, не забезпечує медогляду, лікування. Отже, батько ухиляється від своїх обов`язків щодо дитини. Дитині виповнилось шість років і вона не має до відповідача ніяких почуттів, оскільки всі ці роки з ним не спілкувалась. Дочка повністю знаходиться на утриманні матері, яка забезпечує її всі необхіднім, в т.ч. житлом, належними умовами для проживання.

На засіданні опікунської ради виконкому Ватутінської міської ради прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дочки ОСОБА_3 .

Таким чином, просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просила стягнути із відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 1500грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2019р. справа надійшла в провадження судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Шиповича В.В.

Відповідно до розпорядження №41 від 14.05.2019р. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа 14.05.2019р. передана в провадження судді Позарецької С.М.

Ухвалою суду від 20.05.2019р. відкрито, прийнято до провадження справу та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.10.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги та обставини, що викладені у позовній заяві. Просила їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 жодного разу не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомив. Відзив на позов не подано.

В судове засідання не з`явився представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Черкаської міської ради за довіреністю Молчанович Н .О. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що за встановленими обставинами, батько дитини свідомо не спілкується із дитиною. Останній раз бачив дочку, коли їй було 3 роки; він не цікавиться життям дочки, не утримує її, дочка взагалі батька не пам`ятає і при зустрічі, вони не впізнають один одного. Орган опіки намагався з`ясувати думку відповідача щодо справи, але він не проявив жодного інтересу з цього питання, чим виявив байдужість до дитини.

Під час розгляду справи була опитана ОСОБА_3 , яка повідомила, що вона живе із мамою, має дідуся, якого любить. Відвідує школу, має друзів.

Враховуючи норми ст.ст. 280-282 ЦПК України, враховуючи позицію позивача, суд розглядає справу за правилами заочного розгляду.

Заслухавши пояснення позивачки, третьої особи, враховуючи думку третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вказано ОСОБА_2 (відповідач по справі) та матір - ОСОБА_1 (позивачка по справі).

Сторони по справі у шлюбі не перебували.

Крім того, відповідно до свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_2 , виданого Звенигородським РВ ДРАЦСу ГТУЮ у Черкаській області 05.12.2017р., ОСОБА_1 змінила прізвище на ім.»я ОСОБА_1 .

За рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.03.2015р. із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 стягуються аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Відповідно до даних довідки-розрахунку №5117 від 04.03.2019р., ОСОБА_2 має заборгованість по виконавчому листу щодо сплати аліментів у розмірі 69401грн. 63коп.

За даними довідки про склад сім`ї від 01.03.2019р. №221, виданої Вільховецькою сільською радою, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстровані в АДРЕСА_1 , але фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_3 навчається у першому класі (2019-2020 навчальний рік). Даний факт підтверджується актом депутата Ватутінської міської ради Рубан О.І. від 20.03.2019р.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04.04.2019р., складеного комісією служби у справах дітей виконкому Ватутінської міської ради Черкаської області, побутові умови проживання сім`ї ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_3 задовільні, для забезпечення потреб малолітньої ОСОБА_3 матір`ю створені належні умови, дівчинка отримує належне виховання та догляд, забезпечена всім необхідним.

На засіданні опікунської ради виконкому Ватутінської міської ради рішенням від 18.04.2019р. №111 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дочки ОСОБА_3 . На час розгляду справи, цей висновок батьком не оскаржувався.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що батько дитини - ОСОБА_2 не цікавиться життям дочки, її успіхами та проблемами. Батько тривалий час з дочкою стосунків не підтримує, свідомо уникає спілкування.

Як зазначено у Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 передбачає, що кожна дитина має права на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991): «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини».

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За положеннями ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України).

Статтею 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав, в т.ч. - п. 2 ч. 1 (в редакції на час спірних правовідносин), зокрема, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Слід зазначити, що з 18.03.2020р. діє редакція п.2 ч.1 ст. 164 СК України, за якою передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч. 3 ст. 164 СК України). Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Під час розгляду справи, встановлено факт системного невиконання ОСОБА_2 обов`язку по вихованню дитини та відсутності його намірів, бажання і в подальшому займатись питаннями виховання та утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; батько, тобто, відповідач по справі, взагалі не вчиняв жодних дій та заходів, направлених на виконання ним батьківських обов`язків щодо своєї дитини і таких намірів немає, навіть на час розгляду даної справи. На думку суду, ОСОБА_2 , як батько дитини не виконує батьківські обов`язки щодо своєї дочки, не цікавиться її життям, здоров`ям, проблемами, не приймає участі у її вихованні, не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не відвідує і взагалі не спілкується з дитиною без поважних причин, не забезпечує їй необхідне матеріальне утримання, що вказує на те, що він свідомо ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дочки і таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних від нього причин.

Крім того, відсутні дані, які б свідчили про те, що мати дитини чинить будь-які перешкоди у спілкуванні батька із дочкою. Таким чином, суд вважає, що батько мав всі достатні та реальні можливості спілкуватися із дочкою та виховувати її.

Також, суд вважає, що відсутні підстави вважати висновок органу опіки та піклування, що затверджений рішенням виконкому від 18.04.2019р. №111 необґрунтованим і таким, що суперечить інтересам дитини.

Таким чином, судом встановлено, що зазначені вище обставини підтверджуються доказами, наявними у матеріалах справи.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо малолітньої дочки - ОСОБА_3 є наслідком винної поведінки відповідача, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно дочки. При цьому, прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини, а навпаки буде повністю відповідати її інтересам.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Приймаючи таке рішення, суд вважає, що воно є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах малолітньої дитини.

Крім того, слід звернути увагу на те, що ч. 1 ст. 166 СК України визначені правові наслідки позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно з відповідача стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 768грн. 40коп., враховуючи, що позивачка звільнена від сплати таких судових витрат на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (довідки до акту МСЕК від 03.03.2018р. - є особою з інвалідністю 2 групи). Крім того, слід відмовити позивачці у стягненні із відповідача на її користь витрат на правничу допомогу у розмірі 1500грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру №57 від 16.04.2019р.), оскільки відсутні підтвердження про те, що таку допомогу надано адвокатом, не надано відповідний договір, акт виконаних робіт тощо, враховуючи норми ст. 137 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Декларацією ООН прав дитини (1959), Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 182, 183 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-82, 89, 95, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 (гр.-н України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ) батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 (гр.-н України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 768грн. 40коп.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог про стягнення із ОСОБА_2 на її користь витрат та правничу допомогу у розмірі 1500грн. 00коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 03.04.2020.

Головуючий: С. М. Позарецька