Провадження №2-з/521/273/20
УХВАЛА

23 жовтня 2020 року

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мурзенко М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, за участі третьої особи Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» про визнання права власності на частину нерухомого майна за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Малиновського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, за участі третьої особи Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» про визнання права власності на частину нерухомого майна за набувальною давністю.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 21.10.2020 року задоволено самовідвід судді Маркарової С.В. Справа передана для подальшого автоматизованого розподілу в загальному порядку.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.10.2020 року справа передана на розгляд судді Мурзенко М.В.

20.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд:

- зупинити виконавчі дії по виконавчим провадженням № 65024163 та № 56023784, які перебувають у провадженні Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі до набрання законної сили рішенням за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, за участі третьої особи Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» про визнання права власності на частину нерухомого майна за набувальною давністю.

Заява обґрунтована тим, що відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області від 07.02.2018 року ОСОБА_1 зобов`язано знести дві позаквартирні перегородки, що встановлені на другому поверсі у буд. АДРЕСА_1 , зважаючи на нагальність в питанні зупинення виконавчих дій, у зв`язку зі зверненням до суду з даним позовом, позивач змушений звернутись до суду з даною заявою. Підтвердженням нагальності в питанні є акт про невиконання позивачем рішення суду, який складений державним виконавцем.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 28.03.2017 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано частково недійсним розпорядження про приватизацію № 187933 від 21.04.2005 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, свідоцтво про право власності на житло від 21.04.2005 р. № НОМЕР_1 , зареєстроване та записане в реєстрову книгу за № 3-22406. В решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 07.02.2018 року рішенням Малиновського районного суду м.Одеси скасоване, ухвалене нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Департамент міського господарства Одеської міської ради задоволено. Визнати частково недійсним розпорядження про приватизацію № 187933 від 21.04.2005 року та свідоцтво про право власності на житло від 21.04.2005 року № НОМЕР_1 , зареєстроване і записане в реєстрову книгу за № 3-22406, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради в частині включення приміщення веранди, площею 3,2 кв.м. та 3,9 кв.м. до загальної площі квартири АДРЕСА_2 при проведенні приватизації вказаної квартири. Зобов`язати ОСОБА_1 знести дві позаквартирні перегородки, встановлені у позаквартирному коридорі (галереї) на другому поверсі у будинку АДРЕСА_1 . Вирішено питання щодо судових витрат.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.12.2019 року касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Постанова апеляційного суду Одеської області від 07.02.2018 року залишено без змін.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У відповідності до вимог ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключні підстави зупинення вчинення виконавчих дій.

Згідно пункту 15 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

Аналізуючи зазначене, суд вважає, що до компетенції суду не входить вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця.

З огляду на вищезазначене, заява ОСОБА_1 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у зв`язку з чим суд відмовляє в її задоволенні.

Керуючись ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 450 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, за участі третьої особи Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» про визнання права власності на частину нерухомого майна за набувальною давністю відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк.

Суддя М.В.Мурзенко

26.10.20