Справа № 545/1906/20
Провадження № 2/545/955/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

з участю секретаря Лабовкіної Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Мачухівської сільської ради Полтавського району про визнання недійсним рішення та державного акту на право власності на землю,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним рішення та державного акту на право власності на землю.

Представник позивача позов підтримала та прохала суд його задовольнити, про що надала відповідну заяву.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Від представника відповідача - Мачухівської сільської ради Полтавського району надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували.

Сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 березня 2004 року Калашниківська сільська рада Полтавського району Полтавської області ухвалила рішення згідно якого вирішила передати безкоштовно у спільну сумісну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування будинків та господарських споруд, згідно поданих заяв ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 загальною площею 0,25 га в с. Калашники, які проживали у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . Прибудинкова земельна ділянка знаходилася у загальному користуванні усіх мешканців будинку.

Відповідно до вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 до Калашниківської сільської ради було подано заяву з проханням передати йому у власність,безкоштовно земельну ділянку в с. Калашники Полтавського району Полтавської області для будівництва та обслуговування будинку і господарчих споруд.

На 23 березня 2004 року позивач та відповідачі по справі проживали у багатоквартирному будинку і не мали у власності житлового будинку та господарчих будівель і споруд. Квартира АДРЕСА_2 належала громадянину ОСОБА_7 , згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 травня 2003 року виданого йому відділом приватизації житла Калашниківською сільською радою Полтавського району Полтавської області.

Про рішення від 23.03.2004 року позивач довідався в червні 2020 року, коли йому повідомили в сільській раді про зобов`язання сплачувати податок на землю.

Особисто заяву до Калашниківської сільської ради позивач не подавав і тому не володів ситуацією, що його право на приватизацію земельної ділянки на цей час нібито уже реалізоване та що він зобов`язаний сплачувати податок на землю.

Державний акт на право власності на земельну ділянку було видано 20 лютого 2012 року Серія ЯМ № 105216 на підставі рішення від 23 березня 2004 року 10 сесії 24 скликання Калашниківської сільської ради на ім`я ОСОБА_2 . Розмір земельної ділянки 0,2483 га, що розташована в АДРЕСА_1 . Згідно Державного акту земельна ділянка належить позивачу та відповідачам на праві спільної сумісної власності. Вказаний Державний акт з додатком ОСОБА_1 не отримував і йому не було відомо, що такий Державний акт з додатком було оформлено у 2012 році.

За адресою с.Калашники, Полтавського району Полтавської області позивач перебуває на реєстраційному обліку з 1993 року.

02 січня 2003 року згідно свідоцтва про право власності на житло відділ приватизації житла Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області передав безоплатно у приватну власність ОСОБА_1 та відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 , як спільну часткову власність. Земельна ділянка під будинком знаходилася у загальному користуванні усіх мешканців будинку, також не змінено і цільове використання.

Таким чином ,згідно Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 29.12.1992 року №15-92 під квартири в багатоквартирних будинках земельні ділянки не виділялися. Таким чином рішення 10 сесії 24-скликання Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 23 березня 2004 року не може бути дійсним та суперечить законодавству.

30 серпня 2013 року згідно рішення виконавчого комітету Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області №21 змінено статус квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 на житловий будинок та присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

Дане рішення від 30 серпня 2013 року виконавчого комітету Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області також суперечить дійсним обставинам справи.

З 17 червня 2013 року ОСОБА_1 являється одноособовим власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку з необхідністю змінити статус квартири в червні 2020 року позивач звернувся до Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з відповідною заявою.

Згідно рішення №51 від 03.06.2020 року Мачухівською сільською радою Полтавського району Полтавської області ухвалено зміну статусу квартири АДРЕСА_2 та присвоєно адресу житловому будинку.

Вирішено змінити статус квартири АДРЕСА_4 на житловий будинок. Присвоєно адресу житлового будинку,що належить позивачу - АДРЕСА_1 , що розміщений на земельній ділянці відокремленій від земельної ділянки що виділена під частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Таким чином позивача безпідставно вписано, як заявника, на безоплатну передачу йому земельної ділянки під квартиру АДРЕСА_5 та потім безпідставно оформлено на його ім`я право спільної сумісної власності на земельну ділянку згідно Державного акту Серія ЯМ № 105216 від 29 лютого 2012 року розміром 0,2483 га. Фактично право позивача на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд порушено.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі №362/884/16-ц зроблено висновок, що «визнання недійсним державних актів на право власності вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених прав у судовому порядку. Вказана правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України, зокрема у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824 цс 15 та у постанові від 01.07.2015 року у справі №6-319цс15.

Так, у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824 цс 15 зроблено висновок, що «оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсним можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Згідно із ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Ст. 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст.155 ЗК України, в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою, що їй належить, такий акт визнається недійсним.

У відповідності до правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/884/16-ц, зроблено висновок, що «визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених прав у судовому порядку.

Відповідно до ст.378ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Ч. 1 ст.393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

За нормою ч. 2ст. 26 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" запис про скасування державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вноситься у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 223, 258, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Мачухівської сільської ради Полтавського району про визнання недійсним рішення та державного акту на право власності на землю - задовольнити.

Визнати недійсним рішення десятої сесії 24-го скликання Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 23.03.2004 року щодо передачі безкоштовно у спільну сумісну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинків і споруд громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 загальною площею 0,25 га в с.Калашники.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №105216 виданий ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 на підставі рішення від 23.03.2004 року 10 сесії 24 скликання Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області на земельну ділянку площею 0,2483 га з додатком №1 серія АА №235009.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л. В. Шелудяков