Справа № 337/1188/19
Провадження № 2/337/495/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Карташевої І.В.

представника позивача Лященко О.М.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Запорізького міського центру зайнятостідо ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

Запорізький міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до відповідача, вказавши що 30.08.2018р. до Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя за сприянням у працевлаштуванні звернувся ОСОБА_3 . Наказом Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя від 30.08.2018р. № НТ180830 з 30.08.2018р. відповідачу був наданий статус безробітного, 30.08.2018р. наказом №НТ180830 йому було встановлено виплату допомоги по безробіттю з 30.08.2018р. по 13.07.2019р., як застрахованій особі залежно від страхового стажу.19.11.2018р. до Правобережного відділу сприяння зайнятості Запорізького міського центру зайнятості надійшли результати обміну інформацією між Державною служби зайнятості України та Пенсійним фондом України.19.11.2018р. за результатами розслідування страхового випадку фахівців Правобережного відділу сприяння зайнятості Запорізького міського центру зайнятості складено Акт № б/н розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, згідно якого ОСОБА_1 приховав відомості про те, що він зареєстрований як фізична особа підприємець з 01.09.1999р., тобто відносився до категорії зайнятого населення. Наказом від 19.11.2018р. № НТ181119 відповідачу було припинено виплату допомогу по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного у зв`язку з встановленням факту подання собою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. Протягом періоду перебування на обліку з 30.08.2018 по 29.10.2018, як безробітний ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю у сумі 14672,81грн. та за попередній період перебування на обліку з 09.02.2018 по 22.03.2018 у сумі 10036,08, загальна сума заборгованості складає 24708,89грн. Оскільки, безробітний ОСОБА_1 своєчасно не повідомив центр зайнятості що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, він зобов`язаний відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» повернути суму виплаченої допомоги по безробіттю. 21.01.2019р. Запорізьким міським центром зайнятості прийнято наказ № 48-0 від 21.01.2019р. «Про відшкодування матеріального забезпечення». 21.01.2019р. відповідачу надіслано претензію з пропозицією про повернення неправомірної отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 24708,89грн., в добровільному порядку у 15 денний строк з моменту отримання листа. Відповідачем лист не отримано, та повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Станом на теперішній час відповідачем заборгованість не погашено. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 кошти що були виплачені як допомогапо безробіттю за період з 30.08.2018 по 29.10.2018 у розмірі 14672,81 грн. та за період з 09.02.2018 по 22.03.2018 у розмірі 10036,08 грн., а у загальній сумі 24708,89 грн.

Ухвалою від 09.04.2019 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

Заочним рішенням суду від 09.08.2019 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 24708 грн. 89 коп., і судові витрати.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2019 року, за заявою ОСОБА_1 , заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2019 року, за позовом Запорізького міського центру зайнятостідо ОСОБА_1 про стягнення коштів, скасовано, і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

24.12.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов у якому вказано, що 03.09.1999 року ОСОБА_1 здійснив державну реєстрацію фізичної особи- підприємця у Відділі реєстрації та єдиного реєстру Хортицької районної адміністрації ЗМР з видом економічної діяльності «Будівництво житлових і нежитлових будівель», на підставі чого отримав свідоцтво про державну реєстрації СПД - фізичної особи підприємця від 03.09.1999 року № 25489315С0010745.

Також, 07.09.1999 року ОСОБА_1 зареєструвався у якості платника податку на додану вартість, на підставі чого його внесено в реєстр платників податків ПДВ за номером 65172956 та видане свідоцтво платника ПДВ № НВ192420 від 10.09.1999 року. Анулювання реєстрації у якості платника ПДВ здійснено заявником за власним бажанням 28.11.2002 року.

Також, у лютому (березні) 2004 року ОСОБА_1 подав заяву до податкового органу про припинення підприємницької діяльності, чого вважав достатньо для припинення дії реєстрації СПД - фізичної особи підприємця. Після такої заяви жодного разу не подавав звітності та не отримував будь яких претензій, або вимог, від податкових органів, або органів Пенсійного фонду, про несплачені нараховані податки, штрафні вимоги та будь що інше. У зв`язку із чим вважав, що його діяльність повністю припинена. Також, податкові органи не звертались до суду з приводу припинення СПД ОСОБА_1 підприємницької діяльності з підстави неподання податкової звітності понад року. Також ОСОБА_1 , фактично не здійснював будь якої підприємницької діяльності, як під час перебування СПД, так й після припинення такої діяльності.

Той факт, що орган державної реєстрації несвоєчасно скасував реєстрацію СПД ОСОБА_1 , не вказує на умисне невиконання відповідачем своїх обов`язків та зловживання ним для безпідставного отримання допомоги по безробіттю.

ОСОБА_1 не перебуває в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до витягу від 22.11.2018 року № 24100616.

І тільки після зобов`язання представників Центру зайнятості надати підтвердження про припинення діяльності СПД ОСОБА_1 , останній звернувся до реєстратора, який 26.11.2018 року вніс запис про включення до ЄДР відомостей про здійснення 03.09.1999 року реєстрації ФОП ОСОБА_1 . А вже 27.11.2018 року в ЄДР здійснено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Але такі дії відповідача не спростовують факт звернення із заявою про припинення СПД ОСОБА_1 , ще у 2004 році.

Враховуючи добросовісність отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, такі суми не підлягають поверненню.

Просить суд відмовити позивачу в повному обсязі.

Ухвалами суду від 06.02.2020 року, 23.07.2020 року, 10.09.2020 року, витребувано від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради належним чином оформлену копію реєстраційної справи (в паперовій формі) суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; також витребувано інформацію в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про подання органами державної реєстрації та єдиного реєстру Хортицької районної адміністрації ЗМР, або податковим органом Хортицьким ДПІ в період 2004 року інформації про скасування (припинення) державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 ; витребувано в Головному управління Статистики у Запорізькій області, інформацію про подання органами державної реєстрації та єдиного реєстру Хортицької районної адміністрації ЗМР, або податковим органом Хортицьким ДПІ в період 2004 року інформації про скасування (припинення) державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

19.02.2020 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що якщо відповідач дійсно виявив бажання припинити підприємницьку діяльність в лютому-березні 2004 року, він повинен був провести припинення відповідно до п.33 та п.37 Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 740, надавши до органу державної реєстрації особисту заяву, довідку органу державної податкової служби про зняття з обліку, довідку установ банків про закриття рахунків, довідку органу внутрішніх справ про здачу печаток і штампів, оригінал свідоцтва про державну реєстрацію.

Твердження ОСОБА_1 про несвоєчасне скасування реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності органом державної реєстрації є безпідставним, оскільки, відповідач, з його ж слів, звертався до податкового органу, а не до органу реєстрації.

Звернення відповідача в 2004 році до податкового органу із заявою про припинення підприємницької діяльності не має значення для вирішення спору по суті, так як не могло бути підставою для скасування державної реєстрації підприємницької діяльності, оскільки це не є функцією органів державної податкової служби. В 2004 році діяльність органів державної податкової служби врегульована Законом України «Про державну податкову службу в Україні» (втратив чинність 19.11.2012 на підставі Закону України від 05.07.2012 № 5083-УІ).

Відповідач посилається на подання заяви до податкового органу про припинення підприємницької діяльності, при цьому плутає поняття припинення діяльності як фізичної особи-підприємця через державного реєстратора та зняття з обліку як платника податків.

Згідно з інформацією Головного управління ДПС у Запорізькій області від 14.02.2020 № 1858/9/08-01-50-09 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 по теперішній час обліковується в Вознесенівській ДПІ (Хортицький район м. Запоріжжя) Вознесенівському управлінні у м. Запоріжжі Головного управління ДПС у Запорізькій області як платник податків та має заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску для фізичних осіб- підприємців.

Після прийняття Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» в п. 2 розділу VIII «Прикінцеві положення», в редакції станом на 2004 рік, зазначено що, державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка.

Отже, фізичні особи - підприємці, зареєстровані до 01.07.2004 року, відповідно до вимог ст. 19 та ч. 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» повинні були здійснити включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність 27.11.2018. Таким чином, ОСОБА_1 з 03.09.1999 до 27.11.2018 мав змогу забезпечити себе роботою самостійно, що в розумінні Закону України «Про зайнятість населення» є зайнятістю, або припинити підприємницьку діяльність до дати реєстрації як безробітного в службі зайнятості, згідно чинного законодавства.

Оскільки, ОСОБА_1 не виконав обов`язок, що був покладений на нього, як на безробітного, а саме - не повідомив про наявність обставин, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, це призвело до незаконного отримання ним допомоги по безробіттю у сумі 24708,89 грн.

ОСОБА_1 не надав жодного доказу, що свідчив би про виконання ним порядку припинення підприємницької діяльності в 2004 році.

У судовому засіданні представник позивач підтримала позовні вимоги з мотивів викладених у позові і відповіді на відзив. Також додатково пояснила, що відповідач приховав, що він зареєстрований як ФОП і припинив свою діяльність тільки 27.11.2018 року.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав з мотивів викладених у відзиві. Також пояснив, що він з 1999 року був зареєстрований як ФОП, але нічим не займався. У 2004 році написав до податкової служби заяву про припинення ФОП. До 2018 року ще працював, та потім звільнився і став у центр занятості на облік, надав усі необхідні документи. Через два місяці знайшов роботу та відмовився від статусу безробітного. Ще попрацював і знову звернувся до центру занятості, який зробив перевірку і поставив на облік, надав усі документи. Але згодом сказали, що у нього є ФОП. Він пішов до реєстраційного центу для зняття з реєстрації, але спочатку там не знайшли його оформлення як ФОП, потім знайшли. У Пенсійному фонді сказали що у нього відкрите приватне підприємство. Також пояснив, що звіти нікуди не подавав з 2004 року, підприємницької діяльності, як ФОП, не здійснював, доходів не отримував. Дії податкової та Пенсійного фонду з приводу нарахування недоїмки не оскаржував і взагалі таких вимог не отримував.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, 30.08.2018 року Правобережним районним центром зайнятості м. Запоріжжя оформлено персональну картку №00007 на ОСОБА_1

02.02.2018 року, 30.09.2018 року, ОСОБА_1 надав до Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя заяви про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю(а.с.9-10).

Відповідно до персональної картки №00007, витягу з наказів, наказом від 08.02.2018 року № НТ180208, ОСОБА_1 надано статус безробітного, наказом від 09.02.2018 року №НТ 180209, призначено допомогу по безробіттю, наказом від 23.03.2018 року № НТ180323, ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю, наказом від 23.03.2018 року № НТ180323, ОСОБА_1 припинено реєстрацію безробітного у зв`язку з його заявою. Наказом від 30.08.2018 року № НТ180830, ОСОБА_1 поновлено статус безробітного, та розпочато(поновлено)виплату допомоги по безробіттю(а.с.7-8).

Відповідно до Акту розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 19.11.2018 року, на підставі довідки ПОУ(ЄДРС), встановлено, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку у Правобережному відділі сприяння зайнятості ЗРЦЗ, як безробітний, являється приватним підприємцем(а.с.13).

Факт реєстрації ОСОБА_1 з 03.09.1999 року по 27.11.2018 року, як ФОП, встановлено даними детальної інформації про фізичну особу Департаменту реєстраційних послух Запорізької міської ради(електронний вигляд), а також описом документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Внесення рішення фізичної особи підприємця про припинення підприємницької діяльності» від 27.11.2018 року(а.с.11-12).

Наказом від 19.11.2018 року № НТ181119, ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю, припинено реєстрацію безробітного(а.с. 14-15).

Наказом Запорізького міського центру зайнятості від 21.01.2019 року № 48-О, юридичному відділу наказано вжити заходів по відшкодуванню ОСОБА_1 коштів виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 24708,89 грн.(а.с.16).

Відповідно довідки від 12.03.2019 року, ОСОБА_1 нараховано та перераховано до банку допомогу по безробіттю за період з 30.08.2018 року по 29.10.2018 року у розмірі 14672,81 грн., та за період з 09.02.2018 року по 22.03.2018 року у розмірі 10036,08 грн., а у загальній сумі 24708,89 грн.(а.с.17).

21.01.2019 року, ОСОБА_1 направлено претензію з вимогою про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 24708,89 грн., у 15- денний строк з моменту отримання повідомлення(а.с.18).

Відповідно до детальної інформації про фізичну особу, ОСОБА_1 дата державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу підприємця: тата реєстрації 03.09.1999 року, дата запису 26.11.2018 року; взяття на облік як платника податків 06.09.1999 року, зняття з обліку 27.11.2018 року; взяття на облік як платника єдиного внеску 19.07.2002 року; дата державної реєстрації припинення підприємницької діяльності 27.11.2018 року(а.с. 29-30, 41-42).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 24100616 від 22.11.2018 року, департамент надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва Запорізької міської ради, на запит ОСОБА_1 , повідомив, що станом на 22.11.2018 року записів не знайдено. Також вказав, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знаходиться у стані формування. Інформація про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованих до 01.07.2004 року та не включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отримується в органі виконавчої влади в якому проводилась державна реєстрація(а.с. 78 зворот).

Згідно до копії книги № 424 обліку доходів і витрат підприємця ОСОБА_1 , останні раз декларацію подано 15.07.2002 року(а.с. 79).

Відповідно до копії трудової книжки, ОСОБА_1 з 20.06.2002 року по 30.08.2018 року працював на різних підприємствах(а.с.80-81).

Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Запорізькій області від 14.02.2020 року, з 27.11.2018 року ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління ДПС у Запорізькій області, Вознесенівському ДПІ (Хортицький район м. Запоріжжя) Вознесенівському управлінні у м. Запоріжжі як фізична особа, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності, в стані припинено, але не знято з обліку(а.с.128).

Відповідно до довідки від 25.02.2020 року ГУ Пенсійного фонду України в Запорізькій області, повідомлено, що від органів державної реєстрації та єдиного реєстру Хортицької районної адміністрації ЗМР та державної податкової інспекції в Хортицькому районі в період з 2004 року інформація про скасування(припинення) державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 , не надходило(а.с. 132).

Згідно до довідки ГУ ДПС у Запорізькій області від 22.09.2020 року, ОСОБА_1 як ФОП перебував на податковому обліку з 06.09.1999 року по 27.11.2018 року, та згідно до декларації про майновий стан та доходи від 08.02.2017 року, за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року доходів не мав. За період з 06.09.1999 року по 31.12.2013 року не макє можливості надати відомості.

Відповідно до копії справи № 81 Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, ОСОБА_1 з 03.09.1999 року по 27.11.2018 року мав статус ФОП.

Статтею 1,2 Закону України «Про зайнятість населення» в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві.

Безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних державною службою зайнятості визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин другої та третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна

Вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Дана позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 27.06.2019 року(справа № 405/7/17, провадження № 61-33985св18), 18 липня 2019 року(справа №751/10809/16-ц, провадження № 61-31993св18).

ОСОБА_1 03.09.1999 року набув у встановленому законом порядку статус суб`єкта підприємницької діяльності, державна реєстрація цього статусу на момент реєстрації у Центрі зайнятості як безробітного не була припинена.

Матеріали справи не містять доказів щодо припинення підприємницької діяльності відповідача у період статусу безробітного.

Посилання ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності з 2004 року, суд сприймає критично, оскільки встановлено що запис про припинення діяльності як фізичної особи-підприємця внесено до ЄДР 27.11.2018 року.

З набранням чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» пов`язано лише державна реєстрація включення відомостей про фізичну особу - підприємця, зареєстровану до 01 липня 2004 року, до Єдиного державного реєстру (частина друга статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»), у такому разі набуття фізичною особою статусу підприємця заново не реєструється.

Доказів, що відповідачем вживались заходи спрямовані на припинення підприємницької діяльності матеріали справи не містять.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку щодо існування правових підстав для задоволення позову, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону, та обставини справи підтверджені достовірними та допустимими засобами доказування.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 82, 89, 141, 229, 263, 264, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Запорізького міського центру зайнятості (м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 16Б, р/р НОМЕР_2 , Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, ) грошову суму у розмірі 24708(двадцять чотири тисячі сімсот вісім) грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Запорізького міського центру зайнятості (м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 16Б, р/р UA 3706334, Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, ) судовий збір у розмірі 1921(одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 27.10.2020 року.

Суддя: