Справа № 694/885/20 2/694/347/20
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2020 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Сакун Д.І.,

за участю секретаря судового засідання Матвієнко А. А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Звенигородка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 ), про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

14.07.2020 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0004га, розташовану на території Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, належну померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР №028065 від 20 листопада 2001 року, кадастровий номер :02:002:0753.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_3 , яка на день смерті постійно проживала і була зареєстрована в м.Сміла, Черкаської області. 05 листопада 1998 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати за законом і на що вона за законом буде мати право, в тому числі належну їй частину жилого будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_2 , яка доводиться померлій дочкою, а мені рідною сестрою. 02 листопада 2004 року ОСОБА_3 склала заповіт відповідно до якого належний їй державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧР №028065, виданий 20.11.2001 року Ризинською сільською радою, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: с. Ризино, Звенигородського району, Черкаської області, заповіла їй. Спадщину після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 прийняла та частково переоформила, отримавши 14 листопада 2009 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку домоволодіння АДРЕСА_2 . На підставі письмової згоди ОСОБА_2 вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом. В зв`язку з цим вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0004га, розташовану на території Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, належну померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР №028065 від 20 листопада 2001 року, кадастровий номер :02:002:0753.

Однак, переоформити вказані земельні ділянки позасудовим порядком вона не може

оскільки державний акт на земельну ділянку не відповідає вимогам законодавства.

Постановою державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ділянку. Обґрунтовуючи свою відмову нотаріус зазначила, що згідно п.4.15 глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого наказом МЮ України 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Для оформлення спадщини на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0004га, розташовану на території Ризинської сільської ради Звенигородського району, Черкаської області, кадастровий номер :02:002:0753, ОСОБА_1 подала державний акт на право власності на земельну ділянку серія І-ЧР №028065 від 20 листопада 2001 року та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020. Проте, поданий для оформлення спадщини державний акт на право власності на земельну ділянку не відповідає вимогам чинної на момент видачі державного акту Інструкції "Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю " затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 за №43. Так, державний акт серії І-ЧР №028065 від 20 листопада 2001 року має виправлення, а саме з "ОСОБА_3" виправлено на " ОСОБА_3 " що не передбачено Інструкцією "Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю " затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року за №43, згідно п. 2.9 якої, заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки. При цьому, у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 020 ім`я спадкодавця зазначено як " ОСОБА_3 ".

В зв`язку з вищевикладеним вона змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2020 року обрано суддю ОСОБА_5 .

Суддю Звенигородського районного суду ОСОБА_5 відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку з 07.09.2020 року.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д. І.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.09.2020 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Повністю підтримали поданий позов, просили суд його задовольнити з підстав, зазначених в ньому.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Надав заяву про визнання позовних вимог. Розгляд справи просить проводити без його участі.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає можливим згідно ч.3 ст.200 ЦПК України ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення.

У суді встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками були ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 .

17 серпня 1989 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_8 . При укладенні шлюбу прізвище дружини змінилось на « ОСОБА_1 », даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 17.08.1989 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки - ОСОБА_3 , яка на день смерті постійно проживала і була зареєстрована в м.Сміла, Черкаської області. 05 листопада 1998 року.

05 листопада 1998 року ОСОБА_3 склала заповіт , посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою A.B. за реєстровим №5198, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати за законом і на що вона за законом буде мати право, в тому числі належну їй частину жилого будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_2 , яка доводиться померлій дочкою, а ОСОБА_1 рідною сестрою.

2листопада 2004 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. за реєстровим №5197, відповідно до якого належний їй державний акт на право приватної власності на землю І-ЧР №028065, виданий 20.11.2001 року Ризинською сільською радою, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: с. Ризино, Звенигородського району, Черкаської області, заповіла ОСОБА_1 кадастровий номер :02:002:0753.

Вартість земельної ділянки, згідно висновку експерта, становить 63 200(шістдесят три тисячі двісті)грн.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Обґрунтовуючи свою відмову нотаріус зазначила, що згідно п.4.15 глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого наказом МЮ України 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом З глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Для оформлення спадщини на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0004 га, розташовану на території Ризинської сільської ради Звенигородського району, Черкаської області, кадастровий номер :02:002:0753, ОСОБА_1 подала державний акт на право власності на земельну ділянку серія І-ЧР №028065 від 20 листопада 2001 року та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020.

Проте, поданий для оформлення спадщини державний акт на право власності на земельну ділянку не відповідає вимогам чинної на момент видачі державного акту Інструкції "Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 за №43.

Так, державний акт серії І-ЧР №028065 від 20 листопада 2001 року має виправлення, а саме з "ОСОБА_3" виправлено на " ОСОБА_3 " що не передбачено Інструкцією "Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999року за №43, згідно п. 2.9 якої, заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України визначено,що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Положеннями ст. 1261 ЦК України передбачено першочергове право на спадкування за законом - мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Підпунктом 4. 18 п. 4 глави 10 розділу ІІ вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України Про нотаріат , який узгоджується з положеннями п. 1 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом № 24-753/04-13 від 16 травня 2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування роз`яснив, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Відтак встановлені підстави для задоволення позовних вимог у повном обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ст.142 ч.1 ЦПК України суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК , ст. ст. 15, 16, 25, 328, 373, 374, 392, 1216 - 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, ч.3 ст.1268, ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 ), про визнання права власності в порядку спадкування - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0004га, розташовану на території Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, належну померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР №028065 від 20 листопада 2001 року, кадастровий номер :02:002:0753.

Повернути позивачу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ) 50 відсотків оплачених витрат судового збору в сумі 420 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 27.10.2020.

Суддя Д.І. Сакун