Справа № 657/1496/20
У Х В А Л А

27.10.2020

Суддя Каланчацького районного суду Херсонської області Скригун В.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нестерович О.І. про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсним та скасування державної реєстрації нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення його позову, який він має намір подати в подальшому ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нестерович О.І. про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсним та скасування державної реєстрації нерухомого майна. Вказану заяву передано судді Скригун В.В. 26.10.2020 року.

Так ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 , а саме: земельна ділянка площею 0,8904 га., кадастровий номер :03:039:0025 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу серія та номер 773 від 11.09.2020 року, реєстраційний номер 32; майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу серія та еномер 771 від 11.09.2020 року реєстраційний номер 32.

Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить нерухоме майно. Дане майно було придбано ним за власні кошти, оскільки з 2002 року він займається підприємницькою діяльністю і має стабільний дохід. 23 вересня 2020 року з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 стало відомо, що вищевказане нерухоме майно шляхом укладення договорів купівлі - продажу 10 та 11 вересня 2020 року відчужене невідомим ОСОБА_1 громадянином - ОСОБА_3 батьку власника - ОСОБА_2 . Договори купівлі - продажу посвідчені та внесені до Державного реєстру речових прав приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нестерович О.І. Вказане майно вибуло з його власності без його відому та згоди шляхом зловмисної змови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Нестерович О.І. Згідно Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 23.09.2020 року та долученої до відповідної заяви слідує, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказане майно. Вказані договори купівлі - продажу було здійснено ОСОБА_3 , як представником продавця ОСОБА_1 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіної І.М., 09.09.2020 року за р-№ 1131 від імені представника довірителя ОСОБА_2 , що діє на підставі довіреності посвідченої нотаріусом Федеральної землі Баварія м. Мюнхен Д.Уве ОСОБА_4 , 07.06.2013 року № 1326/2013. Так, дійсно 07.06.2013 року ним була видана вищевказана довіреність на ім"я Волощука С.П. для придбання нерухомого майна на території Німеччини, де з 2003 року мешкає ОСОБА_2 , яка довірителем не скасовувалася, оскільки перекладом тексту довіреності він не цікавився, а повністю довіряв батьку з яким були дружні, сімейні стосунки. З 2019 року стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали неприязними, а на початку 2020 року спілкування між батьком та сином припинилося взагалі. В вересні 2019 року стало відомо, що ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою про стягнення з нього та його колишньої співмешканки - ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 1300000 тис. дол. США. Вказаний позов є надуманим, оскільки вказаної суми ні він, ні його колишня співмешканка не позичали і вказаної суми він у власності ніколи не мав. В рамках зазначеної позовної заяви ОСОБА_2 з метою забезпечення позову та виконання рішення суду, звернувся з заявою про накладення арешту на все належне йому майно, в чому судом йому було відмовлено. Однак, переслідуючи мету незаконного заволодіння його майном, ОСОБА_2 , вступивши в зловмисну змову з ОСОБА_3 та приватним нотаріусом Нестерович О.І. протягом 10 та 11 вересня 2020 року переоформили належне йому нерухоме майно на ім"я ОСОБА_2 , шляхом укладання договорів купівлі - продажу. Вчиняючи передоручення та не повідомивши про це довірителя, ОСОБА_2 мав на меті набуття у власність майна, а тому переслідував особисту мету, діяв не в інтересах довірителя, чим порушив його права. При цьому, ОСОБА_3 були відомі наміри ОСОБА_2 , а тому, вчиняючи від його імені договори купівлі - продажу, не отримавши при цьому грошових коштів за відчужене майно, він діяв не в інтересах особи, яку він представляє, а в інтересах ОСОБА_2 , крім цього в договорах купівлі - продажу значно занижена вартість нерухомого майна, однак не дивлячись на вказані порушення нотаріусом посвідчені спірні договори. Оскільки зазначене нерухоме майно незаконним шляхом ОСОБА_2 виведено з володіння законного власника, то є всі підстави вважати, що ОСОБА_2 в подальшому в своїх корисних інтересах відчужить нерухомість, а отже невжиття заходів щодо забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, з метою забезпечення позову вважаю необхідним накладення арешту із забороною відчуження, внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту на вищезазначене нерухоме майно.

Заява відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову. Відповідно до частини першої статті 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З поданої заяви до суду вбачається, що між сторонами наявний спір щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна та скасування державної реєстрації нерухомого майна, тобто є всі підстави вважати, що спірне майно в подальшому може бути відчужене, а тому є необхідність забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне нерухоме майно, що розташоване у смт. Каланчак Херсонської області.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки встановлені судом обставини та наявні в матеріалах справи докази, дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Заявлений спосіб забезпечення позову є співмірним із вимогами, які заявник має намір заявити у позові.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12, 149-150, 156, 158, 258-260, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нестерович О.І. про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсним та скасування державної реєстрації нерухомого майна - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 , а саме: земельна ділянка площею 0,8904 га., кадастровий номер :03:039:0025 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу серія та номер 773 від 11.09.2020 року, реєстраційний номер 32; майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу серія та еномер 771 від 11.09.2020 року реєстраційний номер 32.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

За вмотивованим клопотанням учасника справи, суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим або скасувати заходи.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ч. 4 ст. 152 ЦПК України він повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення цієї ухвали, тобто до 05 листопада 2020 року включно. Непред`явлення позову є підставою для скасування цієї ухвали на підставі ч. 13 ст. 158 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Скригун В.В.