Справа № 645/781/20
Провадження № 2/645/888/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Федорової О.В.

за участю секретаря судового засідання Синьогуб А.Ю.

позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові повторне клопотання представника позивача про надання судового доручення про надання правової допомоги за кордоном (Республіка Польща) у цивільній справі за позовом:

ОСОБА_1

до ОСОБА_5

про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.02.2019 року по справі 641/8862/18 та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В судовому засіданні 27.10.2020 року представник позивача адвокат Ящук Н.А. повторно заявила клопотання про надання судового доручення про надання правової допомоги за кордоном (Республіка Польща), яким необхідно встановити місце роботи та розмір заробітної плати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та надала його в письмовій формі, яке за змістом повністю аналогічне клопотанню, заявленому представником позивача адвокатом Заруцьким Р.М. судовому засіданні 09.10.2020 року.

Додатково в обґрунтування клопотання представник позивача адвокат Ящук Н.А. посилалася на те, що в матеріалах справи наявні відповіді від Державної прикордонної служби України, з яких вбачається систематичне, тривале та постійне перетинання Відповідачем державного кордону Україна до Республіки Польщі. 3 відповідей випливає, що Відповідач досить тривалий час перебуває та проживає на території Польщі, проте в даному судовому процесі адвокат Відповідача стверджує, що відповідач є безробітним. Перебування на території Республіки Польща в період карантину в зв`язку із світовою пандемією COVID-19 в березні-квітні 2020 року, на думку представника позивача, також свідчить про те, що відповідач працевлаштований в Республіці Польща, у зв`язку з чим він перетинав кордон у вказаний період жорстких обмежень, які існували в цей час.

Крім того, представник позивача наголосила, що під час допиту Позивача в якості свідка, остання зазначила, що їй було відомо від спільних із Відповідачем знайомих, що в 2017 та в 2018 роках він проживав та працював в Польщі, проте в подальшому вона втратила з Відповідачем зв`язок та лише від спільних знайомих їй відомо, що він проживає та працює на території Республіки Польща останнім часом.

Отже, на думку сторони Позивача Відповідач працює в Польщі та отримує там значні прибутки, які звичайно більші, ніж він би міг заробляти в Україні, проте, щоб не сплачувати аліменти на свою доньку в більшому розмірі, Відповідач через свого адвоката вводить суд та учасників судового процесу в оману. Відповідач добровільно відмовляється надавати інформацію та відповідні докази своїх доходів на території Польщі та підстави свого місцезнаходження там, тому для з`ясування всіх фактичних обставин, в тому числі розміру доходів, виникла необхідність звернутись до уповноважених в Польщі органів шляхом надання доручення про надання правової допомоги за кордоном (Республіка Польща), яким необхідно встановити місце роботи та розмір заробітної плати

Позивачкою вже було подано звернення до Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) та, відповідно, було отримано відповідь, в якій зазначено, що для отримання вищевказаних відомостей необхідним є надання судового доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Отже, враховуючи наведене, задля об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, що стосуються безпосередньо предмета позову, а також задля забезпечення якнайкращих інтересів дитини, представник позивача просила надати судове доручення про надання правової допомоги за кордоном (Республіка Польща), яким встановити місце роботи та розмір заробітної плати відповідача.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання та просила суд його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.

Представник відповідача адвокат Панькова О.Ю. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що це клопотання подане стороною позивача з порушенням правил звернення з таким клопотанням, оскільки, як повідомила Позивач під час допиту, їй було відомо ще в 2017 році про те, що Відповідач працює за кордоном, у зв`язку з чим сторона позивача мала змогу своєчасно звернутися з таким клопотанням до суду. Крім того, представник Відповідача посилалася на те, що Відповідач у своїх поясненнях особисто наголосив, що не має трудової візи у Польщі, у зв`язку з чим вважала клопотання необґрунтованим та безпідставним.

Вирішуючи вказане клопотання представника позивача суд виходить із наступного.

Згідно зі ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Закону України "Про міжнародне приватне право" у разі, якщо при розгляді справи з іноземним елементом, у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

У рамках Гаазької конвенції з питань цивільного процесу Україна має отримувати допомогу, у тому числі, від країни Польща.

Відповідно до пункту 2.1 «Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02 липня 2008 року № 573/15264 у разі, якщо при розгляді цивільної справи у суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд наголошує, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.10.2020 року надано оцінку доводам, викладеним в аналогічному за змістом письмовому клопотанні представника позивача адвоката Заруцького Р.М. від 09.10.2020 року.

Стосовно посилання представника позивача адвоката Ящук Н.А. на отримані в ході допиту позивача в якості свідка докази щодо працевлаштуваня відповідача в Республіці Польща починаючи з 2017 року, що, на думку представника, беззаперечно підтверджує, що ОСОБА_7 має трудову візу в Республіці Польща та отримує там дохід, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Як повідомила ОСОБА_1 в ході її допиту в якості свідка, в 2017 році вона намагалася отримати від ОСОБА_5 дозвіл на виїзд їхньої дитини за кордон, та в телефонному режимі останній повідомив їй, що працює далекобійником в Польщі та оформлював цей дозвіл в консульстві або посольстві у Республіці Польща і передавав його ОСОБА_1 на територію України. Також свідок повідомила, що через погіршення стосунків між нею та ОСОБА_5 , останній заблокував її номер телефону та її контакти в усіх можливих електронних засобах зв`язку, та приблизно з 2018 року ані вона, ані їхня донька не мають можливості зв`язатися з ним, проте через спільних знайомих свідкові відомо, що ОСОБА_5 працює в Республіці Польща. Також свідок наголосила, що аліменти на утримання дитини щомісячно перераховуються не відповідачем особисто, а його дружиною, що дає підстави свідкові вважати, що він перебуває за межами України.

Відповідності до ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

З показань ОСОБА_1 вбачається, що джерелом інформації про офіційне працевлаштування відповідача в Республіці Польща є повідомлення інших осіб - особисто відповідача та їхніх спільних знайомих. Крім того, як повідомила ОСОБА_1 , ця інформація їй відома з 2017 року, тобто станом на час звернення з позовом до суду позивачка була обізнана з вищевказаних джерел про існування цієї обставини. Разом з тим, в порядку та строки, передбачені ч.ч. 1, 3 ст. 91 ЦПК України, з боку позивача не надходило заяв про виклик і допит в якості свідків осіб, які повідомили ОСОБА_8 про офіційне працевлаштування відповідача в Республіці Польща. Іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу, показання ОСОБА_8 не підтверджуються.

Таким чином, суд вважає, що посилання сторони Позивача на те, що Відповідач працює в Польщі та отримує там значні прибутки ґрунтується виключно на припущеннях, у зв`язку з чим не може слугувати підставою для задоволення клопотання представника позивача про надання судового доручення про надання правової допомоги за кордоном (Республіка Польща), з метою встановлення місця роботи та розміру заробітної плати відповідача.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 12, 81, 353, 498 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Повторне клопотання представника позивача ОСОБА_2 про здійснення судового доручення про надання правової допомоги за кордоном (Республіка Польща) - залишити без задоволення.

Ухвала окремо від рішення суду не підлягає оскарженню.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 28.10.2020 року.

Суддя Федорова О.В.