Єдиний унікальний номер справи 490/221/16-ц Головуючий по 1 інстанції Чулуп О.С.
Провадження 22-ц/812/1596/20 Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2020р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.

секретар судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю : представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кібця В.В., представника третьої особи Рядінського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2020 року

за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_2 пред`явив позов до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області про відшкодування 206666,76 грн. матеріальної шкоди, 100000 моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, 829,44 грн. витрат на проведення оцінки та 3574,96 грн. судового збору.

В обґрунтування позову зазначав, що 17 лютого 2015 року ОСОБА_3 , керуючи оперативним транспортним засобом ЗИЛ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у власності ГУ ДСНС України в Миколаївській області, рухаючись проїзною частиною проспекту Леніна в м. Миколаєві з увімкненим проблисковим маячком синього кольору та спеціальним звуковим сигналом, порушивши вимоги п.п. 3.1, 12.3, 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України виїхав на перехрестя з вулицею Садовою на сигнал світлофору «червоний», що забороняє рух, не впевнившись, що цим не створить перешкоди у русі іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом автомобілем Chevrolet Cruze, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому, коли він почав перетинати вказане перехрестя, рухаючись вулицею Садовою на сигнал світлофору, що дозволяє рух. Після зіткнення транспортний засіб Chevrolet Cruze, реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок втрати ним можливості контролювати його рух, змінив напрямок руху та зіткнувся із транспортним засобом «РУТА», який стояв перед перехрестям в очікуванні сигналу світлофора, що дозволяє рух, в результаті чого його автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 18 грудня 2015 року, який складено, за його заявою, судовим експертом Миколаївського відділення Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз матеріальні збитки завдані його автомобілю, з врахуванням факторів викладених в дослідницькій частині, складає 206 666,76 грн.

Відповідач викликався на проведення дослідження але не з`явився, в досудовому порядку врегулювати спір теж не бажав, хоча він звертався до нього з відповідним листом.

Посилаючись на вказані обставини просив задовольнити позов.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 206666,76 грн. матеріальної шкоди та 5500 грн. як компенсацію моральної шкоди, а також 3574, 96 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просило його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову повністю.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Chevrolet Cruze, реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06 квітня 2013р.

17 лютого 2015 року, близько 18 год. 55 хв. ОСОБА_3 , керуючи оперативним транспортним засобом ЗИЛ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у власності ГУ ДСНС України в Миколаївській області, рухаючись проїзною частиною проспекту Леніна в м. Миколаєві з увімкненим проблисковим маячком синього кольору та спеціальним звуковим сигналом, порушивши вимоги п.п. 3.1, 12.3, 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України виїхав на перехрестя з вулицею Садовою на сигнал світлофору «червоний», що забороняє рух, не впевнившись, що цим не створить перешкоди у русі іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом автомобілем Chevrolet Cruze, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який почав перетинати вказане перехрестя, рухаючись вулицею Садовою на сигнал світлофору, що дозволяє рух. Після зіткнення транспортний засіб Chevrolet Cruze, реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок втрати водієм можливості контролювати його рух, змінив напрямок руху та зіткнувся із транспортним засобом «РУТА», реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 , який стояв перед перехрестям в очікуванні сигналу світлофора, що дозволяє рух. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 травня 2019р. вказану постанову суду від 28 травня 2015р. скасовано, ОСОБА_3 . Визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За інформацією ПрАТ «СК ВУСО» цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ЗИЛ реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент події 17 лютого 2015 року була застрахована в ПрАТ «СК ВУСО» за полісом АІ 3691226 від 07 жовтня 2014 року, страхувальником було Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області.

18 лютого 2015 року страхувальником було надано в ПрАТ «СК ВУСО» письмове повідомлення про ДТП.

Письмових заяв на виплату страхового відшкодування від інших учасників події в ПрАТ «СК ВУСО» не надходило за вказаною подією, виплата страхового відшкодування не проводилася.

Згідно висновку № 111 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, складеного 18 грудня 2015 року судовим експертом Миколаївського відділення Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз матеріальні збитки завдані автомобілю Chevrolet Cruze, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з врахуванням факторів, викладених в дослідницькій частині, складає 206666,76 грн.

Постановою слідчого СВ Центрального ВП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 28 жовтня 2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000021 від 20 травня 2015 року, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2017 року провадження стосовно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За приписами ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно з положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.ст. 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.ст.9,22-31,35,36 вказаного вище Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З наданого відповідачем полісуобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ 3691226 від 07 жовтня 2014 року видно, що транспортний засіб ЗИЛ, реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахований ПрАТ «СК ВУСО», страхувальником було Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області.

За цим полісом страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 50000 грн., а розмір франшизи - 0 грн.

Враховуючи наведене,суд дійшов до правильного висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди, однак розмір матеріальної шкоди, який необхідно стягнути з відповідача повинен складати 156 666,76 грн. (206666,76 - 50000), а тому рішення суду в цій частині в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає зміні.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність вини позивача в ДТП і відповідно про її відсутність у третьої особи є безпідставними, оскільки спростовуються вищевказаними постановами Миколаївського апеляційного суду від 20 травня 2019р. та Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2017 року, які мають для даного спору преюдиціальний характер (ч.6 ст.82 ЦПК).

Аргументи в апеляційній скарзі щодо недоведеності розміру матеріальної шкоди не можна визнати обґрунтованими, так як внаслідок ДТП автомобіль позивача було суттєво пошкоджено, а розмір його відновлювального ремонту визначено на підставі висновку експерта. Зі своєї сторони відповідач не надав жодних доказів, які б ставили під сумнів визначений фахівцем розмір відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Виходячи із наведених норм права, моральна шкода, завдана внаслідок ДТП з вини особи, що на відповідній правовій підставі керувала автомобілем, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки.

За такого при визначенні розміру моральної шкоди судом вірно враховано вимоги розумності, справедливості та стягнуто з відповідача на її відшкодування 5500 грн.

Керуючись ст.ст.367,374-376,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2020 року в частині вимог ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області про відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат змінити, зменшивши розмір стягнення матеріального відшкодування зі 206666,76 грн. до 156 666,76 грн., а судових витрат з 3574 грн. до 80,76 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст виготовлено 28 жовтня 2020р.

Головуючий: Судді: