Єдиний унікальний номер 725/3127/20
Номер провадження 2/725/533/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2020 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Дем`яненко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

та представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої непрацездатної доньки, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач через свого представника звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був між ними розірваний 19.11.2001 року. Під час вказаного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю 1 групи з дитинства, визнана судом недієздатною, потребує постійного стороннього догляду та після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідно до рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.01.2019 року її призначено опікуном над недієздатною донькою ОСОБА_5 .

Вказувала на те, що у зв`язку з хворобою доньки остання перебуває на обліку в КНП «міська поліклініка №1» у лікарів ендокринолога, терапевта та окуліста, в ТОВ «ІМІ мед центр «ОКО», а також перебувала на диспансерному обліку в диспансерному відділенні Чернівецької обласної психіатричної лікарні. З 2018 року по теперішній час ОСОБА_5 призначалось дороговартісне лікування вартість якого разом з медичними препаратами та медичними послугами становить 15980,95 грн. на місяць.

Зазначала, що самостійно забезпечити усі потреби доньки в неї немає змоги, оскільки їх єдиними джерелом доходу є соціальна допомога, а необхідність постійного догляду за донькою унеможливлює її працевлаштування, при цьому відповідач є особою працездатного віку, офіційно зареєстрований ФОП та не перебуває в стані припинення, є засновником та директором ППФ «Тепловер-Буковина», має стабільний дохід, проте добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

Враховуючи вище наведені обставини, вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно аліменти на утримання їх спільної непрацездатної доньки, а також брати участь у додаткових витратах на лікування, які щомісячно становлять 15980,89 грн., сплачуючи половину таких витрат.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з моменту подання позовної заяви; стягнути з відповідача на її користь на утримання їх спільної доньки додаткові витрати у розмірі 7990,50 грн. щомісячно з моменту подання позовної.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що він добровільно щомісячно сплачує позивачу аліменти на утримання їх спільної непрацездатної доньки ОСОБА_6 в сумі 3000 грн. та розмір аліментів заявлений в позовних вимогах в сумі 4000 грн. буде для нього занадто обтяжливим, враховуючи розмір його доходів, а також перебування на його утриманні іншої доньки, яка повнолітньою, проте продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Крім того, просив врахувати, що він подарував позивачці належну йому частку у квартирі АДРЕСА_1 , де вона проживає разом з їх спільною донькою ОСОБА_6 . Також, вважає недоведеними вимоги про стягнення додаткових витрат, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не доведено вартість вказаних у позовній заяві ліків, їх придбання позивачем в минулому, а також необхідність придбання в майбутньому.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, зокрема не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів в сумі 4000 грн., оскільки відповідач за усною домовленістю з позивачем добровільно кожного місяця сплачував останній грошові кошти в різних сумах на утримання доньки, а тому вважають, що вимоги про стягнення аліментів у визначеній сумі підлягають до задоволення, проте просили відмовити в стягненні з відповідача на користь позивачки додаткових витрат з підстав наведених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_5 та її батьками згідно копії свідоцтва про народження вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано (а/с 7, 9).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 залишилась проживати разом з матір`ю, що підтверджується довідкою ЖБК №58 від 04.05.2020 року №31 (а/с 8).

Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

У відповідності до вимог ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З системного аналізу вище вказаних вимог законодавства вбачається, що закон покладає на батьків обов`язок утримувати свою повнолітню дочку (сина) при наявності одночасно трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).

Відповідно до рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.10.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною та на підставі рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22.01.2019 року ОСОБА_1 призначено опікуном над ОСОБА_5 (а/с 11-12, 13).

Згідно довідки до акту МСЕК від 13.02.2015 року №402489 ОСОБА_5 є особою з інвалідністю 1 (першої) групи з дитинства та потребує постійного стороннього нагляду та догляду, що підтверджується (а/с 10).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на обліку КНП «Міська поліклініка №1» у лікарів ендокринолога, терапевта та окуліста, в ТОВ «ІМІ мед центр «ОКО», де їй призначається лікування з великою кількістю різних медичних препаратів, вона проходить щомісячні планові обстеження (ОКТ, периметрія, периферія, візометрія, тонографія) та курси лікування, їй проведено панретинальну лазерну коагуляцію сітківки (4 етапи) та інтравітреальне введення препарату «Авастин» (5 введень). Крім того, ОСОБА_5 також перебувала на диспансерному обліку в диспансерному відділенні Чернівецької обласної психіатричної лікарні. Крім того, відповідно до форм індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається МСЕК, ОСОБА_5 періодично проходить індивідуальні програми реабілітації (а/с 14, 15, 16, 18-24).

Відповідно до прейскуранта цін за наданні послуги в ТОВ «ІМІ мед центр «ОКО» загальна медичних послуг становить 6320 грн. (а/с 17).

Згідно довідок Управління соціального захисту населення Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради від 05.05.2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 отримують соціальну допомогу, при цьому ОСОБА_1 за 2019 рік не отримувала доходів від підприємницької діяльності, що підтверджується довідкою ГУ ДПС у Чернівецькій області (а/с 25, 26, 27).

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа підприємець, є співзасновником та директором ППФ «ТЕПЛОВЕР-БУКОВИНА» та на його утриманні перебуває повнолітня донька ОСОБА_7 , яка продовжує навчання та є студенткою 2 курсу 1-го медичного факультету Буковинського державного університету, форма навчання - денна (а/с 29-32, 33).

Також, суд приймає до уваги той факт, що відповідач дійсно періодично сплачував кошти на утримання своєї доньки ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними дублікатами чеків, які додані до позовної заяви.

Таким чином, суд приходить до висновку, про наявність сукупності обставин визначених ст. 198 СК України для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх спільної повнолітньої непрацездатної доньки в сумі 4000 грн. щомісячно.

З урахуванням вимог ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в даному випадку з 13.07.2020 року - дати звернення позивача з даним позовом до суду відповідно до штемпеля на поштовому конверті.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь щомісячно додаткових витрат на утримання їх спільної доньки слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

З системного аналізу положень ст. 185 СК України вбачається, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Натомість, обов`язок батьків утримати своїх повнолітніх непрацездатних доньки чи сина регламентовано ст. 198 СК України, яка відноситься до глави 16 СК України.

У відповідності до вимог ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Таким чином, до відносин між батьками та їх поновлітніми дітьми, які внаслідок своєї непрацездатності потребують матеріальної допомоги та утримання положення ст. 185 СК України щодо додаткових витрат не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 198 СК України та відповідний розмір аліментів повинен відповідати потребам дитини та можливостям батьків надавати відповідну допомогу.

Враховуючи наведені обставини, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання їх повнолітньої непрацездатної доньки.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню судові витрати на користь держави оскільки за вимогами про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, а матеріали справи не містять доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 185, 191, 198, 200 ,201 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання їх спільної повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , довічно в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. (чотири тис. грн.) щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 13 липня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежів за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку встановленому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або в той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 27 жовтня 2020 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна