Справа №: 343/1953/20
Провадження №: 2-о/0343/45/20
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

29 жовтня 2020 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний нотаріус Долинської районної нотаріальної контори Ігнатова Т.А. про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И Л А:

в Долинський районний суд Івано-Франківської області поступила заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний нотаріус Долинської районної нотаріальної контори Ігнатова Т.А., про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій заявник просить встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю I-ІФ №006654, виданий 14 травня 2001 року на " ОСОБА_2 " з виправленням у написанні імені - " ОСОБА_2 ".

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Як визначено в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Дослідивши матеріали заяви, вважаю, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ЦПК України, зокрема:

1. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Всупереч даній вимозі ОСОБА_1 не зазначає повні дані ні свої, як заявника, ні заінтересованої особи.

2. Частиною 4 статті 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Однак, всупереч викладеному, заявниця не зазначає який конкретно факт вона хоче встановити (її вимога є нечітка та не відповідає вимогам ЦПК України), як і не вказує з якою метою слід його встановити.

Залежно від мети визначається і коло заінтересованих осіб.

Виходячи з роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, передбачені ст.143 ЦПК, зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва.

З матеріалів справи встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю як і свідоцтво про смерть видавалися саме Тростянецькою сільською радою. Заповіт також посвідчувався Тростянецькою сільською радою.

Крім цього, згідно з ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Тобто, у разі неприйняття спадщини спадкоємцем була б Тростянецька сільська рада.

Натомість, ОСОБА_1 вказує заінтересованою особою державного нотаріуса Долинської районної нотаріальної контори Ігнатову Т.А., та не залучає як заінтересовану особу Тростянецьку сільську раду.

3. Також незрозумілою, як вже зазначалося вище, є прохальна частина заяви, тобто який конкретний факт просить встановити заявник.

Відповідно до положень п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суди не встановлюють тотожність особи. При цьому, як описано вище, суд може встановити в порядку окремого провадження факт належності документу, однак заявниця просить встановити, що Державний акт з виправленням у написанні імені, хоча долучена копія цього акту жодних виправлень не містить.

4. Також при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Тобто заявниці слід надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить спадкодавцю і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

4. Всупереч вимогам ч. 1 ст. 177 ЦПК України, заявником не додано до заяви копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості заінтересованих осіб, а долучені нею лише в одному екземплярі для суду, зокрема це стосується копії державного акта та свідоцтва про смерть.

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання заявником цих вимог та прийнятності заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків, шляхом подачі заяви, оформленої відповідно до вимог ЦПК України, а саме: вказати повне найменування заявника та заінтересованої(них) особи(осіб), в тому числі місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; вказати мету встановлення факту, тобто для чого вона просить встановити цей факт; залежно від мети визначити та вказати заінтересованих осіб; сформувати належним чином прохальну частину; надати докази, що правовстановлюючий документ належить спадкодавцю і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення; додати до заяви копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, статей 175, 177, 293, 294 ЦПК України та керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний нотаріус Долинської районної нотаріальної контори Ігнатова Т.А., про встановлення факту належності правовстановлюючого документу залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що у разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк заява вважатиметься неподаною і буде повернута йому.

Копію даної ухвали направити заявнику по справі.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич