КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Притули Н.Г.,-

встановила:

У листопаді 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду із названим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2020року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов, банк зазначив, що 19 липня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено договір у вигляді заяви про приєднання № 481062811 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу.

Крім того, банк вказав, що відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 25 вересня 2019 року становить 47 352 грн 53 коп., з яких:

- 32 186 грн 97 коп. - загальна сума основної заборгованості;

- 10 369 грн 74 коп. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом;

- 77 грн 80 коп. - загальна сума заборгованості за РКО;

- 2 784 грн 70 коп. - загальна сума нарахованої пені по кредиту;

- 1 527 грн 90 коп. - загальна сума нарахованої пені по процентам;

- 0 грн 00 коп. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту;

- 0 грн 00 коп. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів;

- 266 грн 95 коп. - розмір 3 % річних на суму простроченого кредиту;

- 138 грн 47 коп. - розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог банком надано: розрахунок заборгованості, копію паспортних даних ОСОБА_1 , копію листа-вимоги від 06 березня 2019 року, копію заяви про приєднання № 481062811, витяг з договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до п. 3.1 заяви про приєднання № 481062811, шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку, та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору.

Згідно положень п. 6.4 заяви про приєднання № 481062811 на строк до 17 липня 2018 року, тобто на 5 календарних днів з дня підписання цієї заяви уповноваженим працівником банку, банк встановлює клієнту кредит у сумі 0 грн 00 коп. Після закінчення вказаного в цьому пункті строку клієнт погоджується на те, що банк може запропонувати і погодити з клієнтом встановлення (збільшення) бажаного розміру кредиту в межах максимального (загального) розміру кредиту вказаного у п. 6.3 цієї заяви. Згода клієнта на встановлення (збільшення) кредиту надається відповідно до умов п. 1.6. розділу ХХІІ Договору, а саме шляхом погодження запропонованих банком умов кредитування в межах максимального (загального) кредиту в телефонному режимі.

Банком не надано доказів на підтвердження погодження з ОСОБА_1 встановлення (збільшення) кредиту у розмірі 33 000 грн 00 коп.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 33 000 грн 00 коп.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено факт видачі відповідачу кредитних коштів та відповідно використання відповідачем кредитних коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони узгодили встановлення позичальнику кредитного ліміту у розмірі 33 000 грн 00 коп., доказом чого є заява про встановлення відновлювальної кредитної лінії, колегія суддів відхиляє, оскільки пунктом 6.4, блок 6 Умови кредитування, заяви про приєднання № 481062811, сторони погодили, що погодження кредитного ліміту здійснюється за згодою клієнта. Проте, доказів на підтвердження надання клієнтом згоди та встановлення кредитного ліміту у розмірі 33 000 грн 00 коп. банком не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не вжито процесуальних заходів для ефективного розгляду справи, а саме не витребувано у позивача докази щодо яких були сумніви, не визнано явку позивача обов`язковою для надання пояснень, колегія суддів оцінює критично, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. При цьому збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Додані до апеляційної скарги документи, а саме: виписка по картковому рахунку, договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, умови розміщення депозитів (вкладів) фізичними особами, правила користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», колегія суддів не бере до уваги, оскільки банком порушено порядок подання доказів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 14 травня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 26 жовтня 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко