Справа № 755/7235/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.,

учасники справи:

представник заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

установив:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 . Ще за життя - 30.11.2002 року, мати склала заповіт, яким заповіла вказану квартиру йому. Зважаючи на її похилий вік, мати страждала на ряд захворювань - кардіосклероз, хронічний гастродуоденіт, хронічний панкреатит, повне випадіння матки, порушення функцій сечового міхура, а 31.08.2010 року їй встановлено діагноз - рак молочної залози. Вона пройшла курс лікування, яке спричинило вторинне ураження кісток скелету, зокрема грудної стінки та тазобедренного суглобу, що перешкоджало їй самостійно пересуватися. В січні 2014 року стан матері різко погіршився, вона двічі була на стаціонарному лікуванні. Після виписки з лікарні вона потребувала сторонньої допомоги та догляду, вона пересувалася на милицях із сторонньою допомогою. У зв`язку з чим він (заявник) був змушений переїхати до матері, щоб здійснювати догляд. У робочий час та на час його відряджень, догляд здійснювала ОСОБА_5 , а після роботи, він. Він (заявник) готував їжу, годував матір, купував ліки, слідкував за своєчасним їх прийомом, прав, прибирав тощо. В січні 2020 року він звернувся до приватного нотаріуса за консультацією щодо оформлення спадщини, та отримав роз`яснення, що відсутнє підтвердження спільного проживання зі спадкодавцем, а тому свідоцтво видати не є можливим. На день смерті мати проживала та була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 , а він зареєстрований по АДРЕСА_1 . Однак, з січня 2014 року по серпень 2014 року він фактично проживав з матір`ю, та здійснював за нею догляд. Крім того, він є співвласником квартири АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні представник заявника обставини викладені у заяві, вимоги, підтримав, просив їх задовольнити.

До суду ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його присутності. Проти задоволення заяви не заперечував.

До суду представник Головного територіального управління юстиції у м. Києві ( нова назва Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ)) не з`явився, надіслав письмові пояснення, де просив розглянути справу за його відсутності за наявними документами, враховуючи фактичні обставини справи, та ухвали рішення відповідно до норм діючого законодавства.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

ОСОБА_6 , яка є дружиною заінтересованої особи, повідомила про те, що в останні місяці життя ОСОБА_4 з нею жив її син - ОСОБА_2 . Коли він був на роботі, за нею доглядала няня, яку знайшов заявник. Зазначила, заявник з матір`ю жили з початку 2014 року, в квартирі були його речі, у них була одна сім`я.

ОСОБА_7 , який є сусідом померлої, повідомив про те, що померлу сусідку добре знав, були в добрих відносинах. Заявник постійно всі хлопоти за матір`ю виконував, все що було потрібно матері, він робив. Валентна хворіла останні роки, ОСОБА_2 доглядав, жив з матір`ю.

Вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Дана заява зареєстрована в Дніпровському районному суду м. Києва 26.05.2020 року.

27.05.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.05.2020 року відкрито провадження у справі.

14.07.2020 року від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли письмові пояснення.

В суді встановлено, що 30.11.2002 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Встанволено, що ОСОБА_4 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 .

29.04.2011 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , після смерті батька - ОСОБА_9 .

13.12.2020 року приватний нотаріус КМНО Коновал З.Ф. посвідчила заяву ОСОБА_5 , яка зазначила про те, що в період з січня по серпень 2014 року вона надавала ОСОБА_2 допомогу по догляду за його хворою мамою - ОСОБА_4 , яка хворіла на рак молочних залоз, та якій була необхідна допомога та потребувала постійного стороннього догляду. На час, коли вона допомагала ОСОБА_2 , він проживав разом з матір`ю в квартирі АДРЕСА_2 . В будні дні у робочий час ОСОБА_2 , догляд здійснювала вона, решту часу доглядав за матір`ю він сам.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом від 03 березня 2004 № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц колегія суддів дійшла до висновку про те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Проаналізувавши надані заявником докази, суд дійшов висновку, що вимоги заявника щодо його спільного проживання з матір`ю на час відкриття спадщини, є доведеними, та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 258, 259, 264, 265, 273, 293, 315, 316, 319, 354, 355 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 28.10.2020 року.

Суддя: