ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6391/20 Справа № 210/6264/19 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 210/6264/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2020 року, яке ухвалено суддеюЛітвіненко Н.А. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачу стало відомо, що за заявою відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» 16.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис, відповідно до якого з позивача підлягає стягненню сума 27 043,81 грн.

Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено незаконно, за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості та з порушенням процедури його вчинення. Крім того позивач зазначає, що вона жодного кредиту не оформлювала та будь-яких грошових коштів від стягувача та банку не отримувала. Кредитні кошти могли бути отримані іншою особою, так як у неї в 2007 році викрали паспорт. Заявник зверталася з заявами про втрату паспорту до Саксаганського РВ УМВС України в Дніпропетровській області, а також до Криворізької міської прокуратури.

На підставі наведеного вище, позивач просила суд визнати виконавчий напис, який вчинено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. 16.09.2019 року, зареєстрований за № 5179 таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Дзержинського міського суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не сприяв всебічному та повному з`ясуванню обставин по даній справі, оскільки судом не було вирішено клопотання позивача про витребування доказів, зокрема копії виконавчого напису разом із доданими до нього документами, що підтверджують наявність заборгованості.

Судом першої інстанції не обґрунтовано висновок щодо існування безспірної заборгованості за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що приватним нотаріусом при вчинені виконавчого напису перевірено наявність заборгованості та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та взагалі не встановлено, на підставі якого договору у позивача виникла заборгованість, при цьому позивач заперечує щодо існування заборгованості, та вказує, що жодного кредиту не оформлювала та будь-яких грошових коштів від стягувача та банку не отримувала.

Також судом не враховано, що строк звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним Кодексом України. Загальний строк для такого звернення становить три роки, однак судом не встановлено коли був укладений кредитний договір та за який строк виникла заборгованість.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт капітал» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку відповідача, апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. від 07.10.2019 року ВП № 60182486 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по примусовому виконанню виконавчого документа, а саме виконавчого напису № 5179, який виданий 16.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою А.А. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 27 043,81 грн. (а.с.7).

Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач посилається на відсутність документів, що підтверджують безспірність заборгованості, та на те, що в неї відсутні будь-які боргові зобов`язання перед ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для визнання виконавчого напису, який вчинено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. 16.09.2019 року, зареєстрований за № 5179 таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це, відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 Закону України «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш як 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більш як один рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до пп.1, 3 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису.

Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта, має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічні правові висновки містяться в Постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року, справа №161/6092/18-ц.

Як вбачається із витребуваних судом апеляційної інстанції у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. копій документів щодо вчинення виконавчого напису № 5179 від 16.09.2019 року відносно ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Броварського РНО Київської області Гамзатовою А.В. вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 5179 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № Ск-1231-017149/7-2008 від 21.07.2008 року, який було укладено між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого, на підставі договору відступлення прав вимоги № 23 від 04 липня 2019 року, є ТОВ «Вердикт Капітал». При цьому, витребувані копії документів, як і матеріали цивільної справи, не містять відомостей яку суму заборгованості за кредитним договором № Ск-1231-017149/7-2008 від 21.07.2008 року, укладеним між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 , було відступлено.

При цьому, як вбачається із умов кредитного договору № Ск-1231-017149/7-2008 від 21.07.2008 року, укладеним між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_1 отримала кредитну картку, строк дії якої визначено до 30.09.2010 року. Строк, на який ОСОБА_1 було видано споживчий кредит визначений до 21.07.2010 року.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що срок дії кредитного договору продовжувався, а заборгованість за процентами та комісіями в розмірі 11 121,21 грн. нарахована в межах строку дії кредитного договору, в той час, як право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що з документів, поданих ТОВ «Вердикт Капітал» до приватного нотаріуса вбачається спірність вимог кредитора, зокрема, щодо нарахування процентів та комісій за користування кредитними коштами, тому виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з вимогами ст. 12, 49, 64, 81, 89 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

При цьому колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона не укладала кредитний договір № Ск-1231-017149/7-2008 від 21.07.2008 року, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначених доводів позивачем суду не надано.

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною 16.09.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 5179 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № Ск-1231-017149/7-2008 від 21.07.2008 року, укладеним між ПАТ «Родовід Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердікт Капітал», заборгованості за кредитним договором № Ск-1231-017149/7-2008 від 21.07.2008 року за період з 04.07.2019 року по 16.08.2019 року в сумі 26393,81 грн. підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки з документів, поданих ТОВ «Вердикт Капітал» до приватного нотаріуса вбачається спірність вимог кредитора, зокрема щодо нарахування процентів та комісій за користування кредитними коштами.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Вердікт Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1014,81грн. (384,20 + 630,61) в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги (а.с.1,97).

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2020 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16 вересня 2019 року приватним нотаріусом приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, зареєстрований за № 5179 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № Ск-1231-017149/7-2008 від 21.07.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердікт Капітал», заборгованості за кредитним договором № Ск-1231-017149/7-2008 від 21.07.2008 року за період з 04.07.2019 року по 16.08.2019 року в сумі 26393 (двадцять шість тисяч триста дев`яноста три) грн. 81 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердікт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1014 (одна тисяча чотирнадцять) грн. 81 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: