Справа № 202/367/20
Провадження № 2/202/950/2020
14 квітня 2020 року місто Дніпро
Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої судді Бєсєди Г.В., за участю секретаря судового засідання Голобородько О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -
У січні 2020 року представник комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії.
В обґрунтування позовних вимог зазначають, що між ними та ОСОБА_1 було укладено договір № 020784 про постачання теплової енергії від 26.03.2012 року. На виконання умов договору, енергопостачальна організація взяла на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором. Згідно з п 5.2 договору, облік споживання теплової енергії споживачем здійснюється по приладам обліку, розрахунковим способом за адресою: АДРЕСА_1 . Власником зазначеного нежитлового приміщення та відповідальним за договором є ОСОБА_1 . З положень договору слідує, що послуги з постачання теплової енергії за даною адресою споживання надавало Комунальне підприємство «Дніпровські міські теплові мережі» Дніпровської міської ради. Однак, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 28/12 від 27.07.2016 року «Про надання дозволу на передачу з балансу КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» об`єктів і мереж теплопостачання», акту приймання - передачі об`єктів і мереж теплопостачання, КП «Теплоенерго» отримало від КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» засоби для теплопостачання приміщень відповідача. Згідно з рішенням Дніпровської міської ради № 24/23 від 19.07.2017 року «Про надання дозволу на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» було передано право вимоги за заборгованістю, яка виникла перед КП «Дніпровські міські теплові мережі». Заборгованість відповідача складає 11 285, 32 грн. Крім того, на суму заборгованості відповідачу нараховано 3% річних у сумі 820, 43 грн., інфляційні витрати 2 186, 09 грн. та пеня у сумі 9 048, 25 грн. Таким чином, загальна сума боргу складає 23 340, 09 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача на свою користь.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надавалися КП «Дніпровські міські теплові мережі» та надаються Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить договір № 020784 від 26.03.2012 року та відкритий на її ім`я особистий рахунок № НОМЕР_1 .
При цьому згідно з рішенням Дніпровської міської ради від 19.07.2017 року № 23/24 КП "Теплоенерго" передано дебіторську заборгованість споживачів за спожиту теплову енергію, яка виникла перед КП "Дніпровські міські теплові мережі".
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, які не передбачені цими актами, але по аналогії породжують цивільні права і обов`язки.
У даному випадку цивільні права та обов`язки сторін виникають з відносин по фактичній поставці послуг з постачання теплової енергії (юридичний факт), а саме: КП "Теплоенерго" надає відповідачу послуги з теплопостачання і щомісячно виставляє платіжні документи (квитанції) для оплати вказаних послуг, а відповідач, в свою чергу, має оплачувати вартість одержаних послуг відповідно до виставлених позивачем квитанцій, чим фактично визнається наявність між сторонами цивільно-правових відносин.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідач має заборгованість за основним боргом у сумі 11 285, 32 грн.
За змістом статті 322 ЦК України, статті 162 ЖК України власники або наймачі житла зобов`язані оплачувати комунальні послуги.
Так згідно зі статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а також інфляційне збільшення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи, що відповідач належним чином не виконала свій обов`язок по сплаті вартості послуг з теплопостачання, наявність заборгованості за послуги з теплопостачання відповідачем не спростована, суд вважає, що позов комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання в сумі 11 285, 32 грн., а також три проценти річних в сумі 820, 43 грн., інфляційні витрати в сумі 2 186, 09 грн., пеню в сумі 9 048, 25 грн., а всього 23 340, 09 грн.
Крім того, у зв`язку зі зверненням до суду комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 281-282 ЦПК України, суд, -
Позов комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 284, 354 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.
Суддя: Г.В. Бєсєда