Справа №557/641/20
Провадження №2/557/385/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року смт.Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судового засідання Поліщук С.О.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Мазура Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Гоща в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 03 лютого 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 6. У шлюбі у них народилась одна дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач, посилаючись на ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки, вони втратили всі фізичні та духовні зв`язки, а також почуття любові.

На переконання позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, бажання примиритися у неї відсутнє.

Крім цього, позивач, вказуючи на те, що дитина увесь час проживає з нею, просить в порядку ст. 160 Сімейного кодексу України залишити проживати неповнолітню дитину разом з нею.

Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 01 липня 2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі,

ОСОБА_1 в судовому засіданні просила позов задовольнити повністю з підстав, наведених у позові.

ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю, не заперечували щодо задоволення позову.

Дослідивши письмові докази, заслухавши позивача та адвоката відповідача, відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог немає.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 03 лютого 2013 року, судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03 лютого 2013 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області, про що було зроблено актовий запис №6.

У шлюбі у сторін народилась одна дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21 травня 2013 виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області.

Також судом з довідки Русивельської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 19 травня 2020 року за №217/02-24 установлено, що ОСОБА_3 проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення.

При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо фактичного припинення подружніх відносин через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки, втрату фізичних та духовних зв`язків, а також почуття любові, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя неповнолітніх дітей, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення.

Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з травня 2020 року. Як позивач, так і відповідач наполягали на розірванні шлюбу, про що кожен з них зазначив у поданій заяві. При цьому суд враховує, що останній, у поданій ним заяві, просив строк на примирення не надавати.

До задоволення, на переконання суду, підлягає і вимога позивача про залишення проживання дитини разом з матір`ю, з огляду на наступне.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі за №61-14859св19.

Суд зауважує на тому, що матеріали справи не містять доказів про наявність між сторонами спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Крім того, відповідач у поданій ним до суду заяві про визнання позовних вимог у повному обсязі, будь-яких заперечень щодо проживання спільної дитини разом із матір`ю та доводів на підтвердження таких заперечень не навів.

За вказаних обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 03.02.2013 року відділом ДРАЦС Гощанського районного управління юстиції в Рівненській області, актовий запис № 06, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - розірвати.

Неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з матір`ю - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі - сплачену суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до "Прикінцеві положення" ЦПК України пункту 3 такого змісту:

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 29.09.2020 року.

Суддя Д.В. Пацко