Справа № 344/2357/20
Провадження № 22-ц/4808/1154/20
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту, за апеляційною ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 31 серпня 2020 року, ухвалене у складі судді Татарінова О.А., у м. Івано-Франківську,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту.

Позовна заява мотивована тим, що вона разом з чоловіком є власниками квартри № НОМЕР_1 будинку, АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 1995 року. Будинкова стіна вказаної квартири із вміщеним вікном межує з будинком АДРЕСА_2 . На підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №376 від 03.12.1997 року нею здійснено добудову і будівництво гаражу на приватизовані земельній ділянці по АДРЕСА_3 . Фактична межа земельних ділянок відповідачів, з прив`язкою до меж будинку АДРЕСА_4 дає можливість встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту шириною три метри. Просила встановити постійний безоплатний сервітут за рахунок земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , загальною площею 0,0647 по АДРЕСА_5 та АДРЕСА_1 , шириною три метри, вздовж стіни її будинку для обслуговування та догляду, який полягає у праві проходу, встановлення відмостки, будівельних риштувань складування будівельних матеріалів з метою ремонту.

29 травня 2020 року ОСОБА_2 подала заяву про проведення земельно-технічної екпертизи.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 31 серпня 2020 року клопотання задоволено частково.

Призначено по даній справі земельну технічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні запитання:

- Чи є технічно можливим встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту шириною три метри, вздовж стіни будинку ОСОБА_5 , а саме: права постійного проходу з метою догляду, обслуговування та ремонту стіни будинку ОСОБА_2 на АДРЕСА_3 ?

- Чи є технічна можливість встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці площею 0,0334 га кадастровий номер :04:002:0179 за адресою: АДРЕСА_1 , для права постійного проходу з метою догляду, обслуговування та ремонту стіни будинку ОСОБА_2 на АДРЕСА_3 ?

- Якщо встановлення земельного сервитуту на земельній ділянці, площею 0,0334 га кадастровий номер :04:002:0179 за адресою: АДРЕСА_1 , для права постійного проходу з метою догляду, обслуговування та ремонту стіни будинку ОСОБА_2 на АДРЕСА_3 технічно можливо, які є варіанти встановлення такого сервитуту?

Проведення зазначеної експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (м.Київ, вул.Смоленська, 6).

Витрати по проведенні експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 та зобов`язати її провести оплату за проведення даного експертного дослідження.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну резолютивної частини ухвали суду шляхом доповнення та змін питання, які потребують вирішенні при проведення екпертизи, вказуючи на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права й постановив незаконну ухвалу. На думку апелянта, слід дослідити наступні питання при проведенні земельної технічної екпертизи: Яка загальна площа земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_6 , якими фактично користуються відповідачі та чи відповідають вони плану, опису, розміру, конфігурації та площі земельних ділянок, визначених у державних актах на право власності на земельну ділянку? У випадку встановлення невідповідності площі земельних ділянок, чи є технічна можливість встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту шириною три метри, вздовж стіни будинку ОСОБА_5 , а саме: права постійного проходу з метою догляду, обслуговування та ремонту стіни будинку ОСОБА_2 на АДРЕСА_3 ? Чи є технічна можливість встановлення відмостки від стіни будинку і в якій величині ? Чи є технічна можливість встановлення будівельних риштувань та складуванні будівельних матеріалів під час ремонту? Які є можливі варіанти встановлення відмостки від стіни будинку і в якій величині ? Чи можливо забезпечити встановлення будівельних риштувань та складуванні будівельних матеріалів під час ремонту? Надати всі можливі варіанти встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту, з усіма можливими варіантами його розміру.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

20 жовтня 2020 року ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи без її участі, доводи апеляційної скарги підтримала, просить задовольнити скаргу.

У судовому засідання ОСОБА_1 заперечила доводи апеляційної скарги та вважає їх безпідставними.

Сторони в справі у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про призначення у справі земельно-технічної екпертизи, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на предмет поданої до суду позовної заяви, заявлене клопотання про призначення земельно-технічної експертизи відповідає вимогам і ґрунтується на підставах, передбачених частиною першою статті 103 ЦПК України, оскільки викладені в ньому обставини потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, та сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилами частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумнів щодо їх правильності.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У пункті 17 постанови Пленум Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснено, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Пунктом 6.1 Розділу IV Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5) передбачено, що основними завданнями земельно-технічної експертизи є визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо);визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації; визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; визначення можливості розподілу (порядку користування) земельними ділянками, розробка варіантів їх розподілу (порядку користування); визначення можливих варіантів підходу та проїзду до земельних ділянок, встановлення земельного сервітуту.

Та п. 6.1.1 вказаних Науково-методичних рекомендацій наявний орієнтований перелік вирішуваних питань.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом про встановлення постійний безоплатний сервітут за рахунок земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , загальною площею 0,0647 по АДРЕСА_5 та АДРЕСА_1 , шириною три метри, вздовж стіни її будинку для обслуговування та догляду, який полягає у праві проходу, встановлення відмостки, будівельних риштувань складування будівельних матеріалів з метою ремонту

Відповідно до ч.4 ст.103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч.5 ст.103 ЦПК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01 червня 2006 року, яке відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строки для їх отримання.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_2 про проведення земельно-технічної експертизи, судом першої інстанції вірно поставлено питання:

- Чи є технічно можливим встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту шириною три метри, вздовж стіни будинку ОСОБА_5 , а саме: права постійного проходу з метою догляду, обслуговування та ремонту стіни будинку ОСОБА_2 на АДРЕСА_3 ?

- Чи є технічна можливість встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці площею 0,0334 га кадастровий номер :04:002:0179 за адресою: АДРЕСА_1 , для права постійного проходу з метою догляду, обслуговування та ремонту стіни будинку ОСОБА_2 на АДРЕСА_3 ?

- Якщо встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці, площею 0,0334 га кадастровий номер :04:002:0179 за адресою: АДРЕСА_1 , для права постійного проходу з метою догляду, обслуговування та ремонту стіни будинку ОСОБА_2 на АДРЕСА_3 технічно можливо, які є варіанти встановлення такого сервітуту?

Так, враховано предмет заявленого позову ОСОБА_2 про встановлення постійного безоплатного сервітуту та питання відповідають орієнтовному переліку питань, визначених Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 31 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 30 жовтня 2020 року.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський