У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою),

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою) в якому просила для користування в натурі виділити ОСОБА_1 - 18.5 кв.м. площі кімнати, визначеної на плані технічного паспорту квартири як приміщення №6 (18,5 кв.м.) та 2,57 кв.м. площі кімнати, визначеної на плані технічного паспорту квартири як квартири №5 (13,1 кв.м.), що відповідає її 2/3 частки у праві спільної часткової власності; ОСОБА_2 - 5,26 кв.м. площі кімнати, визначеної на плані технічного паспорту квартири як приміщення №5 (13,1 кв.м.), що відповідає його 1/6 частки у праві спільної часткової власності; ОСОБА_3 5,26 кв.м. площі кімнати, визначеної на плані технічного паспорту квартири як приміщення №5 (13,1 кв.м.), що відповідає її 1/6 частки у праві спільної часткової власності. Інші приміщення залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у вище вказаній цивільній справі суд приходить до наступного висновку.

Позивач просить виділити в натурі частини житлової площі відповідача у відповідності до їх часток за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищевказана квартира розташована на території Печерського району м. Києва, що не належить до територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна, вартість якого є найвищою.

Згідно до п.42 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2003 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На підставі викладеного, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою) не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» і «Сокуренко та Стригун проти України», роз`яснив, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначаються правилами підвідомчості та підсудності.

Водночас, згідно п. п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги, не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч.1 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, з метою забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою) необхідно передати на розгляд до Печерського районного суду м. Києва (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), на підставі ч.1 ст.30 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.30, 31, 32, 258-261 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою), направити до Дніпровського районного суду м. Києва (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Повний текст ухвали складено 21 жовтня 2020 року.

Суддя Н.О. Яровенко