Справа № 148/2264/19
Провадження № 22-ц/801/1709/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 рокуСправа № 148/2264/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О.С. (суддя - доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тульчинм`ясо», Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Саламандра-Україна» (нова назва - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Ван Клік»), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області, ухвалене у складі судді Саламахи О. В. 16 липня 2020 року (дата складання повного тексту рішення - 20 липня 2020 року), -

в с т а н о в и в:

02 грудня 2020 року ОСОБА_3 звернувся в суд з цим позовом, за яким просив стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Саламандра-Україна» (далі ПрАТ СК «Саламандра-Україна») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Тульчинм`ясо» (далі ТОВ «Тульчинм`ясо») на його користь 31281 грн 05 к. у відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), а також судові витрати, зокрема 2500 грн 00 к. у відшкодування витрат на оплату експертизи.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26 вересня 2018 року, приблизно о 13:10 год в м. Тульчині по вул. Желюка, 22 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Камаз-5410», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Тульчинм`ясо», перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників руху, порушив вимоги п. 10.1. Правил дорожнього руху (далі ПДР), внаслідок чого допустив зіткнення з належним ОСОБА_1 автомобілем марки «PEUGEOT Expert», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 . Внаслідок зіткнення автомобіль ОСОБА_1 отримав технічні пошкодження. Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2019 року.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 16 листопада 2019 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 31281 грн 05 к.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Тульчинм`ясо» на день, коли сталась ДТП, застрахована у ПрАТ СК «Саламандра-Україна», яка в добровільному порядку уникає виплати страхового відшкодування.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 липня 2018 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ПрАТ «Саламандра-Україна» (після зміни назви - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Ван Клік» (далі ПрАТ СК «Ван Клік»)) мотивовано тим, що позивач протягом року з часу настання страхового випадку не подав страхувальнику заяви про страхове відшкодування, що в силу приписів пункту 37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Відмовляючи у позові в частині вимог до ТОВ «Тульчинм`ясо» суд виходив із того, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині вимог до ТОВ «Тульчинм`ясо» та ухвалити у цій частині нове, яким стягнути з ТОВ «Тульчинм`ясо» на його користь 31281 грн 05 к. у відшкодування збитків, завданих пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, а також судові витрати.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що у зв`язку із неподанням впродовж року з часу настання страхового випадку заяви про страхове відшкодування у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування, а тому шкода, завдана його майну внаслідок ДТП, підлягає відшкодуванню особою, відповідальною за таке відшкодування - власником транспортного засобу.

В частині, якою суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Ван Клік», рішення не оскаржується.

ТОВ «Тульчинм`ясо» подало відзив на апеляційну скаргу, за яким просило залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до встановлених обставин справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки "PEUGEOT Expert ", державний номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 8).

26 вересня 2018 року о 13:10 год по вул. Желюка у м. Тульчині Вінницької області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Камаз 5410», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «PEUGEOT Expert», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , порушивши вимоги п. 10.1 ПДР. Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, провадження в адміністративній справі про його притягнення до адміністративної відповідальності закрито в зв`язку зі спливом строку, протягом якого можливе накладення адміністративного стягнення (а. с. 9 - 11).

Відповідно до звіту №01/11-221, складеного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 16 листопада 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «PEUGEOT Expert», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження при ДТП станом на 01 листопада 2019 року становить 31281 грн 05 к. (а. с. 13 - 17).

Згідно з договором № 01.0275272 від 19 березня 2018 року та додатковою угодою № 2 від 19 березня 2018 року цивільно-правова відповідальність ТОВ «Тульчинм`ясо» на транспортний засіб марки «Камаз 5410», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ СК «Саламандра-Україна» (а. с. 109 - 113).

Про ДТП, що сталося 26 вересня 2018 року, водій пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_3 27 вересня 2018 повідомив ПрАТ СК «Саламандра-Україна» (а. с. 32, 73 - 74).

28 жовтня 2019 року ПрАТ СК «Саламандра-Україна» повідомила ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» через неподання впродовж одного року з моменту ДТП, заяви про страхове відшкодування.

Наказом ТОВ «Тульчинм`ясо» № ТМ12 від 05 лютого 2019 року водія ОСОБА_2 звільнено з роботи за власним бажанням (а. с. 114).

Рішенням річних загальних зборів акціонерів ПрАТ СК «Саламандра-Україна» № 2 від 26 квітня 2019 року назву ПрАТ СК «Саламандра-Україна» змінено на Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Ван Клік», скорочена назва - ПрАТ СК «Ван Клік» (а. с. 59 - 64).

Згідно з частинами першою - другою статті 1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Частиною першою статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з статтею 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Отже, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Саме такий висновок щодо застосування цих норм матеріального права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц (пункт 73), а тому, установивши, що власник транспортного засобу, використанням якого було завдано збитків майну позивача, застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану цим транспортним засобом, та вчасно і в повному обсязі сплатив страхові внески, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для покладення відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дії зазначеного джерела підвищеної небезпеки, на ТОВ «Тульчинм`ясо».

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_1 не подав впродовж одного року з часу настання страхового випадку страховику заяву про виплату страхового відшкодування, то у ПрАТ СК «Саламандра-Україна» не виникло обов`язку виплатити страхове відшкодування, що, відповідно, є підставою покладення такого обов`язку на страхувальника, з огляду на таке.

Як зазначалося, підставою для здійснення страхової виплати (відшкодування шкоди страховиком) є страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована (стаття 6 Закону № 1961-IV)).

Тобто, виходячи зі змісту цих норм (статтей 6 та 22 Закону № 1961-IV) обов`язок з виплати страхового відшкодування у страховика виникає у зв`язку із настанням страхового випадку, натомість стаття 37 цього Закону установлює певні обмеження щодо реалізації права потерпілої особи на отримання відшкодування. Неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року (п. 37.1.4) дає право страховикові відмовити у виплаті страхового відшкодування потерпілому через недотримання ним умов для такого відшкодування (зокрема через власну недбалість), але не перекладає автоматично обов`язок з відшкодування шкоди на страхувальника, який належним чином виконував умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Інший висновок так само суперечив би меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, тому що перекладав би відповідальність за неналежне дотримання потерпілою особою умов для отримання страхового відшкодування на страхувальника, який, натомість, діє добросовісно і розсудливо, відповідно до умов договору страхування та вимог Закону № 1961-IV, а тому може розумно розраховувати, що у разі настання страхового випадку не нестиме цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду у межах суми страхового ліміту.

Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про скасування чи зміну рішення суду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 липня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. В. Ковальчук

Т. М. Шемета