Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/1973/20
Провадження № 2-о/644/94/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участю секретаря судового засідання Ступницького К.В.,

За участю представника заявниці адвоката Голубцова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова цивільну справу за за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2020 року представником заявниці подано до суду заяву про видачу обмежувального припису. Просили суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 1) заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань ближче 50 метрів до ОСОБА_1 та місць її проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; 2) заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто.

В обґрунтування заяви зазначено, що 21.04.2016 року між нею та ОСОБА_3 укладено шлюб, від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наразі шлюбні відносини фактично припинені, сумісне проживання та спільне ведення господарства між ними припинено, заявниця разом із дитиною проживає разом із своїми батьками та має намір розірвати шлюб у судовому порядку. ОСОБА_3 не бажаючи припиняти шлюб регулярно навідується до місця проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 та намагається силоміць, без згоди власників, проникнути у житло, висловлює погрози на її адресу, погрожує зламати двері у помешкання. Остання така подія відбулась 13.03.2020 року, було викликано наряд поліції, яким прийнято заяву з цього приводу, але на її прохання внести терміновий заборонний припис, відмовили, посилаючись на те, що у складі Індустріального ВП ГУНП в Харківській області відсутній відповідний підрозділ. Зазначала, що зі слів працівників поліції її заява зареєстрована в ЖРП №5599.

Заявниця вважає, що дії ОСОБА_3 , а саме вимога повернутись до нього, намагання проникнути у житло, в якому вона у даний час проживає, словесні погрози тощо, є домашнім насильством у розумінні ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме психологічне насильство. З метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї, вважала за необхідне застосувати обмежувальний припис.

До заяви заявницею було додано копію картки платника податків про присвоєння ідентифікаційного коду, копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4 , копію ордеру, свідоцтва адвоката, а також клопотання про витребування доказу копії заяви ОСОБА_3 від 13.03.2020 року та матеріалі про вжиті заходи за цією заявою.

В судове засідання заявниця не з`явилась, подано клопотання щодо проведення розгляду справи за її відсутності у зв`язку із карантинними заходами, діючим в країні.

Представник заявниці в судовому засіданні подану заяву підтримав, просив задовольнити, посилався на те, що на його думку подано достатньо доказів, якіб свідчили про психологічне насилля щодо заявниці з боку її чоловіка, окрім того, у разі вжиття відповідних заходів, це жодним чином негативно не вплине на права самого ОСОБА_3 .. Додатково просив залучити у якості доказів копію свідоцтва про укладання шлюбу, повідомивши, що шлюб не розірвано, його довірителька має намір подавати позов до суду, але наразі не має достатньо коштів, а також протокол опитування адвокатом свідка, матері заявниці. Зазначав, що з січня 2020 року заявниця з сином мешкає у матері, вона не перешкоджає спілкуванню батька із сином, але ОСОБА_3 неодноразово намагався її повернути, проникнути до будинку, погрожував їй, внаслідок чого було 13.03.2020 року викликано поліцію. Це було перше звернення до поліції, до цього із заявами, позовами вона не зверталась.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_3 не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом телефонограми та розміщення оголошення на сайті суду. Будь-яких заперечень на адресу суду не надсилав.

Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали ЖЄО №5595 від 13.03.2020 року, встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають в шлюбі та мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб та народження.

За отриманою судом інформацією Реєстру територіальної громади міста Харкова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 . Заінтересована особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за даними цього Реєстру є зареєстрованими за адресою АДРЕСА_1 .

Із змісту наданого суду протоколу опитування адвокатом особи за її згодою від 14.04.2020 року вбачається, що представником заявниці адвокатом Голубцовим В.А. було опитано ОСОБА_5 , яка пояснила, що вона є матір`ю заявниці, з січня 2020 року донька із онуком переїхала до неї, при цьому мала тілесні ушкодження, та проживає дотепер. За період з кінця січня 2020 року до 13.03.2020 року ОСОБА_3 тричі приїжджав за адресою їх проживання та вимагав від доньки повернутись, висловлював погрози, нецензурно висловлювався, намагався силою проникнути у дім. Під час чергового візиту 13.03.2020 року її донька викликала поліцію.

За клопотанням представника заявниці блуло витребувано матеріали за результатами звернення до Індустріального ВП ГУНП в Харківській області. В ході огляду матеріалів ЖЄО №5595 від 13.03.2020 року встановлено, що ст.ДОП Індустріального ВП ГУНП в Харківській області Шевченком О. було прийнято рішення закінчити проведення перевірки та матеріали списати до справи, після встановлення всіх фактів за заявою ОСОБА_3 вжити заходи передбачені діючим законодавством. В матеріалі наявні пояснення ОСОБА_3 , яка посилалась на те, що вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_3 та після сварки в січні 2020 року вона з спільною дитиною переїхала проживати до своєї матері за адресою АДРЕСА_3 . 13.03.2020 року ОСОБА_3 прийшов до неї за вказаною адресою та поводив себе неадекватно, стукав у двері, погрожував їй. Під час подальшого розгляду в усній розмові ОСОБА_3 відмовилась прибути до Індустріального ВП для надання пояснень. Також в матеріалах наявний рапорт чергової частини щодо надходження 13.03.2020 року о 11.44. годині повідомлення зі служби «102», про те, що ОСОБА_3 повідомлено про конфлікт із дружиною, що не дає бачитись із дитиною, мав намір зателефонувати пізніше, оскільки не пам`ятає точну адресу.

Будь-яких інших доказів сторонами суду не надавалось, клопотань про виклик та допит свідків також.

Вирішуючи питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд виходить з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство, саме на наявність якого посилається в заяві заявниця, - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Заявниця просить суд вжити заходів у вигляді видачі обмежувального припису.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з п.9 ч.1 ст.1, ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі та встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. В даному випадку, з досліджених доказів, що були надані суду заявницею та витребувані судом за її клопотанням вбачається, що заявниця та заінтересована особа перебувають в шлюбі, мають спільну дитину, мають різні місця реєстрації, за посиланням заявниці в заяві вона має намір розірвати шлюб в судовому порядку, але позов не подавався за браком коштів, з пояснень представника заявниці вбачається, що подано позовну заяву про стягнення аліментів, заявниця не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною. Заявниця посилається в заяві на обставини системного вчинення щодо неї психологічного насилля з боку заінтересованої особи, але при цьому до своєї заяви не додає будь-яких даних про її звернення до правоохоронних органів, суду, клопотань про виклик та допит свідків, які б підтвердили зазначені обставини суду. За матеріалами ЖЄО №5595 від 13.03.2020 року вбачається, що дійсно 13.03.2020 року було зареєстровано заяву ОСОБА_3 щодо вчинення психологічного насильства з боку ОСОБА_3 , але було прийнято рішення закінчити проведення перевірки та матеріали списати до справи, при цьому матеріали перевірки також містять рапорт, що свідчить про звернення ОСОБА_3 із заявою на службу «102» про наявність конфлікту із дружиною, що перешкоджає спілкуванню з сином. Даних про інші звернення ОСОБА_3 , або її матері щодо застосування насильства, намагання протиправно проникнути у житло, суду не надано, та представник заявниці не заперечував, що це було перше звернення. Тобто, будь-яких доказів наявності систематичного психологічного насильства відносно заявниці з боку заінтересованої особи не встановлено. Встановивши, що у порушення вимог статті 81 ЦПК України заявник не надала належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства в сім`ї та ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останнього обмежувального припису, суд не вбачає підстав для видачі обмежувального припису. Судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 258, 259, 264-265, 350-1 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений 14.04.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Відповідно до вимог п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , що проживає АДРЕСА_2 .

Представник заявника адвокат Голубцов Василь Анатолійович, адреса для листування АДРЕСА_4 , за ордером.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Головуючий: суддя О.В. Бугера