Справа № 199/6837/13-ц
УХВАЛА

іменем України

16.10.2020 Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

за участю секретаря Столяренко А.І.

за неявки учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», де первісний стягувач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому документі, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків на його пред`явлення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків на його пред`явлення, посилаючись на те, що 18 грудня 2013 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ухвалено рішення у справі №199/6837/13 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором.

17 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення права вимоги №GL48N718070_І_3, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №8/2007/840-К/1372-Н від 01.10.2007, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп».

У зв`язку з чим заявник просить замінити стягувача у виконавчих листах із Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також видати дублікат виконавчого листа та поновити строк на його пред`явлення.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, були сповіщені належним чином, заявник просив розглянути заяву за відсутності їх представника.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи №199/6837/13 судом встановлено, що 18 грудня 2013 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ухвалено рішення у справі №199/6837/13 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором.

17 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення права вимоги №GL48N718070_І_3, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №8/2007/840-К/1372-Н від 01.10.2007, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп».

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby V. Gгеесе) від 19 березня 1997 року, зазначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За таких обставин, заява ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчих листах підлягає до задоволення.

Щодо питання видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строків на його пред`явлення, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строків на його пред`явлення у вересні 2020 року.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Згідно ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

У заяві заявником не доведено поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Укладення договору про відступлення прав вимоги лише у 2020 році і відповідно набуття заявником статусу стягувача у виконавчому провадженні з цього часу, а отже вчинення всіх можливих процесуальних дій для виконання судового рішення з моменту отримання процесуального статусу стягувача не поважними причинами пропуску строку, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Крім того, із матеріалів цивільної справи №199/6837/13 вбачається, що виконавчі листи представником ПАТ «КБ «Надра» отримані в приміщенні суду у лютому 2014 року, тобто майже 6 років назад.

Належних доказів того, що виконавчі листи передавалися на виконання до виконавчої служби, повернення виконавчих листів первісному стягувачу у зв`язку із закриттям виконавчого провадження, на що посилається заявник у заяві, суду не надано.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Отже, враховуючи приписи підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, відповідно до яких дублікат виконавчого листа може бути видано лише у разі звернення з відповідною заявою в межах строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, визнавши неповажними причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, наведені заявником, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви щодо видачі дублікатів виконавчих листів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 431, 433, 442, 446, п. 17.4, ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», де первісний стягувач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому документі, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків на його пред`явлення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Замінити стягувача у виконавчих листах №199/6837/13 по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.Б.Подорець