У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2020 р. Справа № 596/1498/20

Провадження № 2-з/596/7/2020

Суддя Гусятинського районного cуду Тернопільської області Цвинтарна Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Варода Павло Борисович про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Варода Павло Борисович до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу, -

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Варода П.Б. звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача в користь позивача грошові кошти в сумі 60 000 доларів США сплаченого авансу. Також просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 в його користь понесені ним судові витрати по справі.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що у вересні 2019 року відповідач ОСОБА_2 усно запропонував позивачу ОСОБА_1 придбати у нього земельну ділянку з проектною документацією під будівництво багатоквартирних будинків, площею 0,96 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , на що позивач погодився, а відповідач вказав про необхідність передання йому першої частини завдатку в сумі 20 000 доларів США на підтвердження дійсних намірів купівлі земельної ділянки.

25 вересня 2019 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, як завдаток за купівлю вищезгаданої земельної ділянки. В подальшому 10 жовтня 2019 року, 21 жовтня 2019 року, 25 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 додатково частинами грошові кошти в сумі 40 000 доларів США.

Однак, відповідач ОСОБА_2 отримавши від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 60 000 доларів США, договору купівлі-продажу земельної ділянки не уклав, зазначену суму завдатку не повернув.

Крім того, вказав, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 письмовий попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки не укладався.

Вважає, що оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами не було укладено, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний повернути позивачу ОСОБА_1 отримані ним грошові кошти у загальній сумі 60 000 доларів США, так як вказана сума є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком.

Посилаючись на вищенаведене, просив задовольнити позовні вимоги.

Одночасно з вищевказаною позовною заявою позивачем ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Варода П.Б. подано до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме на:

-квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 28231272;

-1/2 частину приміщення магазину в будинку АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 3269217;

-житловий будинок з надвірною спорудою АДРЕСА_4 , реєстраційний номер майна 30891570 в межах суми заявлених ОСОБА_1 позовних вимог в розмірі 1 702 200 гривень.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що у вересні 2019 року відповідач ОСОБА_2 усно запропонував позивачу ОСОБА_1 придбати у нього земельну ділянку з проектною документацією під будівництво багатоквартирних будинків, площею 0,96 га, що в АДРЕСА_1 , на що позивач погодився, а відповідач вказав про необхідність передання йому першої частини завдатку в сумі 20 000 доларів США на підтвердження дійсних намірів купівлі земельної ділянки. В подальшому, 25 вересня 2019 року, 10 жовтня 2019 року, 21 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 60 000 доларів США як завдаток за купівлю земельної ділянки з проектною документацією, що підтверджено власноручно написаною відповідачем розпискою.

Посилаючись на вищенаведене та зазначивши, що, зважаючи на предмет, підстави та ціну позову ОСОБА_1 , належні та допустимі докази, якими він обґрунтовується, відповідач ОСОБА_2 з метою ухилення від виконання рішення суду про стягнення з нього вищевказаної суми грошових коштів, може відчужити тертім особам належне йому майно, що може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, просить вжити заходів забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позову, подана одночасно з пред`явленим позовом до суду, не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України та є необґрунтованою, виходячи із наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити:1) найменування суду, до якого подається заява;2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»(далі-постанова Пленуму № 9), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може грунтуватися на припущеннях позивача .

В силу вимог ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується в тому числі і шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Із приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання на те, що процесуальним законодавством передбачений певний вид забезпечення позову, припущення позивача про відчуження майна відповідачем, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Встановлено, що позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме на:

-квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 28231272;

-1/2 частину приміщення магазину в будинку АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 3269217;

-житловий будинок з надвірною спорудою АДРЕСА_4 , реєстраційний номер майна 30891570 в межах суми заявлених ОСОБА_1 позовних вимог в розмірі 1 702 200 гривень.

В обґрунтування доводів, зазначених у заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 подано лише інформаційну довідку №228880090 від 20 жовтня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта стосовно наявного нерухомого майна у ОСОБА_2 ..

Із змісту поданої заяви встановлено, що заявником необґрунтовано належними та достовірними доказами необхідність забезпечення позову до його пред`явлення, не надано жодного доказу щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

У заяві не наведено жодних доказів того, що відповідач буде ухилятись від виконання можливого рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання та без вжиття заходів забезпечення позову захист прав та інтересів позивача стане неможливим.

Самі по собі доводи заявника про те, що відповідач з метою ухилення від виконання рішення суду про стягнення з нього 60 тисяч доларів США, може відчужити третім особам належне йому майно, що може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист та поновлення порушених прав позивача за захистом яких він звернувся до суду, є безпідставними, жодними доказами не підтверджені та не свідчать про наявність обґрунтованих підстав для утруднення виконання можливого рішення суду, ухилення відповідача від його виконання.

Крім того, в супереч вимогам п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, які встановленні ст.154 ЦПК України, котрі є імперативною умовою змісту заяви про забезпечення позову та прийняття судом цієї заяви до розгляду.

Зазначення позивачем у заяві про недоцільність застосування зустрічного забезпечення, оскільки позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання в Україні та у його власності є майно, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача ОСОБА_2 , які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови в задоволенні позову, що підтверджується інформаційною довідкою № 228956901 від 20 жовтня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо суб`єкта стосовно наявного нерухомого майна у ОСОБА_1 не звільняє заявника від імперативно встановленого процесуальним законом обов`язку внесення пропозицій щодо зустрічного забезпечення. При цьому його (зустрічного забезпечення) доцільність застосовувати чи ні, є прерогативою суду, котрий вирішує заяву забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК, а тому її слід повернути заявнику.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявникові.

Роз`яснити, що заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 27 жовтня 2020 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна