УХВАЛА

про залишення заяви без руху

29 жовтня 2020 р.

Справа № 414/2157/20 Провадження № 2-о/414/249/2020

місто Кремінна Луганської області

Суддя Кремінського районного суду Луганської області Безкровний І.Г., розглядаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кремінського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту належності трудової книжки та диплому.

Також відповідно до постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні відповідати загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви.

У листі Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 також наголошується, що вирішуючи питання щодо прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви.

Отже, вирішуючи питання про відповідність заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суди повинні враховувати також загальні вимоги, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Вимоги, яким повинна відповідати будь-яка (позовна) заява, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України.

Так, заява подається до суду в письмовій формі і підписується заявником або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (ч. 2 ст. 175 та ч. 1 ст. 177 ЦПК України).

Проте заявник зазначених вимог закону не дотримався, не надав суду заяву у письмовій формі з особистим підписом, а також не додав до заяви (так само у письмовій формі) її копію та копії всіх документів, що додаються до неї, для заінтересованої особи (яку він, крім іншого, не визначив та не вказав у своїй заяві).

Суд звертає увагу заявника, що 01.03.2019 в газеті «Голос України» (№ 42 (7048) від 01.03.2019) опубліковано повідомлення про відкликання ДСА України оголошення, опублікованого в газеті «Голос України» (№ 229 (6984) від 01.12.2018) щодо створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підсистемою якої є «Електронний суд».

Таким чином, після публікації цього оголошення зміни, передбачені Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», пов`язані з початком функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, не набули чинності, а отже викладені у ст.ст. 175, 177 ЦПК України вимоги щодо подання до суду заяви та доданих до неї документів у письмовій формі залишаються діючими. Так само не було вжито достатніх заходів для кадрового та технічного забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та зокрема її підсистеми «Електронний суд».

Крім того, в порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у самій заяві не зазначається повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код заінтересованої особи, у той час як у прохальній частині заявник просить надіслати останній завірену копію рішення у справі, при цьому заінтересована особа не визначена заявником взагалі.

Також у ч.ч. 1, 4, 5 ст. 95 ЦПК України зазначається, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів також визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Однак заявником додані до заяви копії документів, що не засвідчені належним чином у встановленому законом порядку.

Крім того, згідно зі ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Також згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити, крім іншого, виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, у поданій до суду заяві вказано, що встановлення цього факту необхідно заявнику для оформлення пенсії, проте заявник не зазначає, якими доказами підтверджується неможливість оформити пенсію у звязку із вкладеними обставинами, будь-яких документів з цього приводу до заяви не додається (відмова пенсійного органу тощо).

Щодо клопотання про звільнення від сплати судового збору суд зазначає наступне.

Заявник в обґрунтування свого клопотання посилався на п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Тобто у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, заявники мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 242/4145/19, який суд враховує під час розгляду цієї справи з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Проте до заяви не додано доказів, що свідчать про те, що заява пов`язана саме зі збройною агресією, збройним конфліктом та тимчасовою окупацією території України. При цьому, виходячи із суті заявлених вимог, сама заява є не заявою про встановлення факту каліцтва, як про це зазначається у її назві, а є заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що заявник звільнений від сплати судового збору згідно з п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Що ж до посилання заявника на неможливість сплатити судовий збір через відсутність джерел для існування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

У пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 вказано, що клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У той же час заявник не зазначає, якими доказами підтверджується відсутність джерел для існування та неможливість сплати судового збору, про що він зазначає у заяві, зокрема ОСОБА_1 не додає до позову довідку про доходи тощо, у той час як сам лише факт наявності інвалідності третьої групи не може бути свідченням неспроможності сплатити судовий збір, а тому суд на даний час не вбачає підстав для задоволення клопотання про звільнення від його сплати.

Таким чином, за подання зазначеної заяви до суду ОСОБА_1 має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному законом (або ж навести інші причини чи докази наявності підстав для звільнення від його сплати).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 розмір судового збору за подання заяви у справах окремого провадження складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, який відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 складає 2102 грн.

Таким чином, заявник при зверненні до суду за подання відповідної заяви має сплатити судовий збір у розмірі 420,40 грн до спеціального фонду Державного бюджету України за місцем розгляду справи на рахунок з наступними реквізитами: рахунок № UA0012151; отримувач коштів: УК у Кремін.р-ні КРЕМІНС.Р-Н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37796309; банк отримувача: казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: судовий збір у цивільній справі.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Зазначені недоліки мають бути усунуті шляхом подання письмової заяви із доданими до неї документами (з їх копіями для заінтересованої особи), в тому числі з документом, що підтверджує сплату судового збору у визначеному законом розмірі, до Кремінського районного суду Луганської області (92900, Луганська область, м. Кремінна, площа Красна, 5).

За таких обставин, оскільки суддею встановлено, що зазначена заява подана без належного дотримання вимог, передбачених діючим законодавством, суддя вважає за необхідне залишити її без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, роз`яснивши наслідки невиконання вимог цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 95, 136, 175, 177, 185, 294, 258-261, 263, 318 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків у вигляді п`яти днів із дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у разі невиконання вимог даної ухвали заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Повернення заяви у такому випадку не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.Г. Безкровний