Провадження № 22-ц/801/1840/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 рокуСправа № 127/15950/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги в частині кредитного договору № 31/219/06-N від 08 вересня 2006 року та іпотечного договору № 31/224-124/06-N від 08 вересня 2006 року,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області, постановлену у цій справі 03 серпня 2020 року у м. Вінниці суддею цього суду Вохміновою О. С., зі складанням її повного тексту 03 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа Банк») про визнання недійсним договору відступлення права вимоги в частині кредитного договору № 31/219/06-N від 08 вересня 2006 року та іпотечного договору № 31/224-124/06-N від 08 вересня 2006 року, мотивуючи його тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2014 року у цивільній справі № 127/18109/13-ц частково задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» (як правонаступника ПАТ «Кредитпромбанк») та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість по кредитному договору № 31/219/06-N від 08 вересня 2006 року в розмірі 712 524, 82 доларів США, в решті позову - відмовлено.

03 червня 2020 року на поштову адресу позивача від АТ «Альфа-Банк» надійшло повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору на анулювання залишку за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушення) № 3804 від 05 травня 2020 року, у якому зазначено, що банк має право вимоги заборгованості за кредитним договором № 31/219/06-N від 08 вересня 2006 року, оскільки являється іпотекодержателем нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок, розташованих за тією ж адресою. В зазначеному листі-вимозі визначено обсяг заборгованості, яку вимагає сплатити АТ «Альфа-Банк», зокрема 1 558 315, 12 дол. США. Крім того, ОСОБА_1 попереджено, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку АТ «Альфа-Банк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Пославшись на викладене та на те, що обсяг зобов`язань позивача за кредитним договором, які були відступлені на користь АТ «Альфа-Банк», суперечить рішенню Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2014 року, а договір відступлення (купівлі-продажу) майнових прав № 2098/К від 09 грудня 2019 року в частині відступлення зобов`язань за кредитним договором № 31/219/06-N від 08 вересня 2006 року укладений із порушенням норм чинного цивільного законодавства, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним договір відступлення права вимоги в частині кредитного договору № 31/219/06-N від 08 вересня 2006 року та іпотечного договору № 31/224-124/06-N від 08 вересня 2006 року.

31 липня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову шляхом заборони АТ «Альфа-Банк», нотаріусам, органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії, пов`язані із державною реєстрацією (перереєстрацією) прав власності на нерухома майно, а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 424, 80 кв.м., житловою площею 136, 5 кв.м., що належить ОСОБА_1 ; земельну ділянку, площею 0, 0168 га, кадастровий номер :02:051:0052 та земельну ділянку, площею 0, 1000 га, кадастровий номер :02:051:0062, які розташовані по АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_1 вказана заява мотивована тим, що оскільки АТ «Альфа-Банк» має намір в позасудовому порядку зареєструвати за собою право власності на належне позивачеві майно, що є предметом іпотеки, вказавши при цьому незаконно завищену суму боргу по кредиту, отже воно матиме можливість одразу його відчужити на власних умовах, що спричинить утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2020 року вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ «Альфа-Банк» та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані із державною реєстрацією (перереєстрацією) прав власності на нерухоме майно, а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 424, 80 кв. м., житловою площею 136, 5 кв. м., що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого 08 вересня 2006 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. за реєстровим № 1959, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 08 вересня 2006 року за № 1555396; земельну ділянку, площею 0,0168 га, кадастровий номер :02:051:0052, яка розташована по АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок, посвідченого 08 вересня 2006 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. за реєстровим № 1967; земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:051:0062, яка розташована по АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок, посвідченого 08 вересня 2006 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. за реєстровим № 1967, до набрання законної сили рішенням суду в цивільній справі № 127/15950/20.

Не погодившись із постановленою ухвалою, АТ «Альфа Банк», посилаючись на не повне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначив, що оскаржувану відповідачем ухвалу вважає законною, а тому просить апеляційний суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, судове рішення цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2014 року у цивільній справі № 127/18109/13-ц частково задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» (як правонаступника ПАТ «Кредитпромбанк») та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість по кредитному договору № 31/219/06-N від 08 вересня 2006 року в розмірі 712 524, 82 доларів США, в решті позову - відмовлено (а. с. 30-32).

Відповідно до повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору на анулювання залишку за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушення) № 3804 від 05 травня 2020 року (а. с. 7) у зв`язку з відступленням права вимоги за кредитним договором від 08 вересня 2006 року та договором іпотеки, згідно зі ст. 514 ЦК України АТ "Альфа-Банк" є новим кредитором та іпотекодержателем нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок, що розташовані за тією ж адресою. Також банк повідомив про те, що має намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання в порядку, визначеному ст. 37 Закону України "Про іпотеку" (передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки). В зазначеному листі-вимозі визначено обсяг заборгованості, яку вимагає сплатити АТ «Альфа-Банк», в сумі 1 558 315,12 дол. США .

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 424, 80 кв.м., житловою площею 136, 5 кв.м., земельна ділянка, площею 0,0168 га, кадастровий номер :02:051:0052 та земельна ділянка, площею 0, 1000 га, кадастровий номер :02:051:0062, які розташовані по АДРЕСА_1 , належать на праві власності ОСОБА_1 (а. с. 9-29).

З цієї довідки вбачається, що 11 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу зареєстровано відступлення прав іпотеки за іпотечним договором від 08 вересня 2006 року на підставі договору відступлення (купівлі-продажу) майнових прав № 2098/К від 09 грудня 2019 року та змінено іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» на АТ «Альфа Банк».

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені ст. 150 ЦПК України, зокрема, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При задоволенні заяви про забезпечення позову та при обранні виду такого забезпечення, слід враховувати обраний спосіб судового захисту. Зазначений спосіб забезпечення позову повинен мати належний та дієвий засіб, яким досягається та мета на досягнення якої, такий спосіб був спрямований.

27 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів вказуючи на наявність підстав для визнання недійсним договору відступлення права вимоги в частині кредитного договору № 31/219/06-N від 08 вересня 2006 року та іпотечного договору № 31/224-124/06-N від 08 вересня 2006 року (а. с. 1-6), тобто заявлені позовні вимоги не стосуються нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, оскільки зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просив визнати недійсним договір про відступлення права вимоги без застосування правових наслідків недійсності правочину, тому його доводи, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставними, адже у випадку задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню.

Отже, суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про забезпечення позову, не перевіривши характер спірних правовідносин та ту обставину, яким чином можливе утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 372/1223/17.

За таких обставин, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував викладеного, обставин справи, зокрема, змісту заявлених позовних вимог і дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2020 року скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржене судове рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2020 року скасувати, у задоволені заяви про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 27 жовтня 2020 року.