Провадження № 22-ц/801/1987/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 рокуСправа № 127/19040/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети П. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Сичука М. М. від 11 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в:

02 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2020 року у видачі судового наказу відмовлено відповідно до пункту 5 частини першої статті 161 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) через не зазначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд помилково відмовив у видачі судового наказу через порушення вимог статті 161 ЦПК України. Вказувала, що суд постановляючи ухвалу дійшов до неправильного висновку про необхідність залучення до розгляду заінтересованих осіб. Крім того, в позовній заяві не ставилось питання про оспорення батьківства.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Судом встановлено, що 02 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину, у якій просила стягнути з ОСОБА_2 кошти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку, встановленому законодавством (але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) щомісячно (а. с. 1 3).

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дочку суд першої інстанції виходив із того, що статтею 161 ЦПК України не передбачено стягнення аліментів на дитину в розмірі не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно з частинами першою, другою статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу; із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Отже, наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного судочинства, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Основною умовою вирішення справи в порядку цієї судової процедури є наявність безспірної вимоги заявника, що підтверджується належно оформленими письмовими документами. Даний вид провадження свідчить не про відсутність спірних правовідносин між сторонами, а про те, що в силу очевидності права вимоги заявника виключається спір щодо наявності самого права. У такому випадку немає потреби порушувати процесуально складне й тривале позовне провадження достатньо короткого та спрощеного наказного провадження, що відповідає інтересам як заявника (кредитора), так і суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Пунктом 3 частини першої статті 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Отже, встановивши, що заявлена ОСОБА_1 вимога не відповідає пункту 5 частини першої статті 161 ЦПК України через відсутність зазначення максимальної, установленої законом межі аліментів на одну дитину в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку твердій грошовій сумі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у видачі судового наказу.

Доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновку суду про не залучення заінтересованих особи та оспорювання батьківства не відповідають змісту оскаржуваної ухвали, підставою для постановлення якої стало не зазначення розміру аліментів відповідно до пункту 5 частини 1 статті 161 ЦПК України (у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), а не встановлення чи оспорювання батьківства (материнства) та необхідність залучення інших заінтересованих осіб (пункт 5 частини першої цієї статті).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що оскаржувана ухвала не позбавляє заявницю права подати заяву, сформулювавши вимогу про стягнення аліментів відповідно до пункту 5 частини першої статті 161 ЦПК України, або звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку (частина друга статті 166 ЦПК України).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис О. С. Панасюк

Судді: підпис О. Ю. Береговий

підпис Т. М. Шемета

Виготовлено з автоматизованої

системи документообігу суду

Помічник судді П. М. Шемета

29.10.2020