П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020року м. Київ

Справа № 755/1972/19

Провадження: № 22-ц/824/11510/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Гаврилової О.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року АТ КБ «Приватбанк» (далі- позивач, Банк) звернулосьдо суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приват банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 30.09.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах кредитного ліміту. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 05.12.2019 року має заборгованість у розмірі 14 296,02 грн., з яких: 10 167,27 грн - заборгованість за тілом кредита в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 10 167,27 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 725,40 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 2 246,40 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 656,95 грн - штраф (процентна складова). Оскільки відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, АТ КБ "Приватбанк" просив стягнути з нього заборгованість за кредитом в розмірі 14 296,02 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 травня 2020 року в позові АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Крилова О.Л. в інтересах АТ КБ «Приватбанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального і матеріального права,на необґрунтованість та незаконність рішення, що ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанціїта ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що в кредитному договорі відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Відповідачем в день отримання кредитної картки було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому відповідач особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки. Тобто, відповідач до отримання кредитної картки та до початку користування кредитними коштами був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків та штрафу. Також у виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем грошей, отримання ним коштів через банкомати, оплати товарів та послуг за допомогою картки, а також й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Зокрема, із розрахунку заборгованості та виписки за картрахунками відповідача чітко вбачається всі операції про зняття кредитних коштів, а також всі операції з часткового погашення заборгованості. Відповідач не спростував жодними належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору та ознайомлення з його умовами. Навпаки, з підписаного відповідачем паспорта споживчого кредиту чітко вбачається, що відповідач був ознайомлений з умовами щодо сплати процентів та неустойки.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше став розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При розгляді справи районним судом були встановлені наступні обставини.

30 вересня 2010 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Звертаючись до суду позивач послався на те, що ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції зробив висновок, що наявні у справі документи не містять будь-яких даних про суму погодженого банком кредитного ліміту, про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Також банком не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та розміру наданого відповідачеві кредиту, тому відповідно, перевірити розмір нарахованих суми тіла кредиту, процентів, пені та штрафів, що вказані в розрахунках заборгованості, не є можливим. Окрім того, долучений до позовної заяви примірник Умов та Правил надання банківських послуг не містять їх затвердження, а також відомостей про те, що саме надана позивачем редакція Умов та Правил надання банківських послуг діяла на час підписання відповідачем Анкети-заяви. Зокрема, відмовляючи в позові, суд першої інстанції послався на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

При перевірці таких висновків суду першої інстанції у контексті доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальникзобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Звертаючись до суду із даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилалось на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н від 30.09.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 30.09.2010 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Питання щодо обставин, які підлягають доказуванню, та достатності наданих суду доказів вирішується судом в ході підготовки справи до розгляду. Районний суд в порушення вимог процесуального закону указаних питань не вирішував.

Тому, під час апеляційного розгляду в порядку, визначеному ст. 367 ЦПК України, судом досліджено у якості нових доказів довідку АТ КБ «Приватбанк» про надання кредитної карти ОСОБА_1 (а.с.69); довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 (а.с.70); копію паспорту споживчого кредиту від 26.05.2018 року (а.с.64-67) та виписку по картковим рахункам відповідача (а.с.68).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» про надання кредитної картки ОСОБА_1 надано банком кредитну картку № НОМЕР_1 від 26 травня 2018 року строком дії до березня 2022 року (а.с.69).

Згідно паспорту споживчого кредиту від 26.05.2018 року, процентна ставка відсотків річних: у пільговий період - 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду - 42% річних; процентна ставка фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладення додаткової угоди до договору про споживчий кредит). Також у паспорті визначено порядок повернення кредиту (проценти та комісія щомісячно, тіло наприкінці строку) та штраф за прострочення платежів більш ніж 30 днів у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості.

Зазначений паспорт споживчого кредиту підписаний особисто ОСОБА_2 (а.с. 67).

При вирішенні справи районний суд також не звернув уваги на відомості письмових доказів, зокрема, анкети-заяви від 30.09.2010 року (а.с.12) в ході їх оцінки та дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк».

Ураховуючи наведене, при вирішенні питання існування між сторонами договірних правовідносин у сфері кредитування до даних правовідносин слід застосовувати положення статті 634 ЦК України.

З огляду на конкретний зміст даного договору приєднання та наявність особистого підпису ОСОБА_2 у паспорті споживчого кредиту (а.с. 67), колегія суддів доходить висновку про те, що до даних правовідносин не можуть бути застосовані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17), оскільки вказаний висновок зроблений у справі, в якій була відсутня інформація щодо умов та правил надання кредиту, розміру відсотків, пені та штрафів.

На підтвердження своїх вимог щодо стягнення заборгованості АТ КБ «Приват банк» було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 30.09.2010 року станом на 22.05.2020 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитом складає 14 296,02 грн.

Розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Відомості даного розрахунку узгоджуються із відомостями, що містяться у паспорті про споживчий кредит від 26.05.2018 року (умовами кредитування) (а.с.64-67). Даних на його спростування матеріали справи не містять.

Перевіряючи розмір заборгованості відповідача за договором кредиту від 30.09.2010 року, колегія суддів виходить із того, що строк кредитування за наданим кредитом згідно довідки про видану ОСОБА_1 картку закінчується у березні 2022 року (а.с.69).

Ураховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 14 296,02 грн, з яких: 10 167,27 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 725,40 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 2 246,40 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 656,95 грн - штраф (процентна складова).

За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких підстав, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову, а відтак апеляційна скарга Крилової О.Л. в інтересах АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню.

При ухваленні нового рішення про задоволення позову відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 5255,00 грн на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, що розрахований за мінімальною ставкою.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк»задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 травня 2020 року в скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) заборгованість за кредитним договором №б/н від 30.09.2010 року у розмірі 14 296,02 грн ( чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто шість) грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, місцезнаходження:01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 5 255 грн (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль