Справа № 201/3020/20
Провадження № 2/201/1935/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Батманової В.В.

за участю секретаря Гоц Г.Ю.

за участю представника позивача адвоката Хандоги В.В.

представника відповідача Власенко Т.В.

третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС», третя особа: ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та заподіяної матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

27.03.2020 позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС», третя особа: ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та заподіяної матеріальної шкоди.

В обґрунтування даної позовної заяви позивач, з урахуванням уточнень, посилався на те, що 20.06.2017 у м. Дніпрі на по вул. Набережній Перемоги в районі буд.392 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Фольксваген Поло», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача, внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на підставі полісу № АК/3463615. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2017 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з Дніпропетровською обласною спілкою споживчих товариств, а саме працює водієм, та вказаний відповідач є власником автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_1 . Відповідно до висновку № 051/17 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген Поло», державний номер НОМЕР_2 , складає 104 057 грн., з яких вказана вартість ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 51 200, 60 грн. та 1000 грн. вартість послуг експерта. В свою чергу ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» сплатило на користь позивача ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 21 813,61 грн., а відтак не відшкодована частина завданого збитку становить 29 386,99 грн. Разом з цим інфляційні втрати та 3% річних від вказаної суми заборгованості складають 5 947,93 грн. та 2 509,57 грн відповідно. Крім того невідшкодована різниця завданого збитку складає 52 856,45 грн. (104 057 грн. - 51 200, 60 грн. = 52 856,45 грн.), яка підлягає стягненню з Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств. У зв`язку із викладеним позивач просить стягнути з відповідачів вказані суму матеріального збитку з урахуванням витрат на послуги експерта. Крім того позивач просить стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн, а також судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі з урахуванням збільшення позовних вимог, просив суд позов задовольнити.

Представник Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств в судовому засідання проти задоволення позову заперечувала з підстав вказаних у відзивах на позовну заяву, наголосила на тому, що вказане питання вже було предметом розгляду у справі № 201/11407/17 та судом апеляційної інстанції рішення суду скасовано та відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_2 , крім того, позивач у своєму позові посилається на повторний висновок експерта, який виконано на підставі первинного висновку експерта. Зазначила, що згідно з виготовленим на замовлення ПАТ «СК «Юнівес» суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 звітом №455 від 29.09.2017 про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля «Фольксваген Поло», державний номер НОМЕР_2 , (дата оцінки 27.06.2017), розмір матеріального збитку складає 21 813,61 грн. Означена сума сплачена страховою компанією на рахунок ТОВ «Гранд Авто» за заявою позивача.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, також надав відзив на позовну заяву та на заяву про збільшення позовних вимог, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що страхова компанія виплатила страхове відшкодування.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 20.06.2017 у м. Дніпрі на по вул. Набережній Перемоги в районі буд.392 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Фольксваген Поло», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача, внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2017 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. № 9).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13.07.2017 є преюдиційними і доведенню не підлягають.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на підставі полісу № АК/3463615 (а.с. 10).

Як вбачається із наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Фольксваген Поло», державний номер НОМЕР_2 , є позивач (а.с. 8).

Установлено також, що згідно висновку № № 051/17 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген Поло», державний номер НОМЕР_2 , складає 104 057 грн., з яких вказана вартість ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 51 200, 60 грн. (а.с.12-17).

Вартість автотоварознавчого експертного дослідження складає 1 000 грн. (а.с. № 25).

На підставі заяви потерпілої сторони ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 21 813,61 грн., частково відшкодувавши суму збитку (а.с. №26).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Приписами ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року).

Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_1 пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) ОСОБА_2 було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями ОСОБА_1 і підлягають повному відшкодуванню за рахунок власника автомобіля.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача Власенко Т.В. про те, що дане питання було вже вирішено судом у зв`язку із тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2019 у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств (треті особи - ОСОБА_1 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес») про стягнення майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події. Стягнуто з Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 82 243,44 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 500,00 грн. та судові витрати. Вказане рішення скасовано в частині стягнення з Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств майнової шкоди в розмірі 82 243,44 грн. та в частині розподілу судових витрат, а отже позивачу вже було відмовлено у стягненні, а тому провадження в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств підлягає закриттю, та в цій частині суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами і з тих самих підстав…

Закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстава позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Ураховуючи право позивача на відшкодування шкоди від її заподіювача, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про стягнення із Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств як заподіювача шкоди матеріальну шкоди, визначену висновком № 082/20 по визначенню вартості матеріального збитку та відновлюваного ремонту автомобіля «Фольксваген Поло», державний номер НОМЕР_2 , у розмірі 52 856,45 грн., яка залишилась не відшкодована.

Крім того, матеріалами справи встановлено та не спростовано відповідачем, що сума не відшкодованого страхового відшкодування склала 29 386,99 грн., яка підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС», а також вартість автотоварознавчого експертного дослідження та висновку експерта, яка складає 2000 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних від вказаної суми необхідно зазначити наступне.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 625 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» також інфляційні втрати у сумі 5947,93 грн. та три відсотки річних у розмірі 2509,57 грн. (відповідно до розрахунку наданому позивачем та перевіреному у судовому засіданні).

Розглядаючи вимоги позивачів про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на те, що стороною позивача було надано до суду договір про надання професійної правничої допомоги (а.с № 131-135) та докази здійснення ним витрат на правничу допомогу адвоката (а.с. № 136), суд вважає за можливе стягнути пропорційно з відповідачів на користь позивача ОСОБА_2 понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 10 000 грн., по 5 000 грн. з кожного.

У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути пропорційно з відповідачів на користь ОСОБА_2 (оскільки вона є платником за квитанцією, а.с.№ 49) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 906,55 грн. по 453,28 грн. з кожного.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст.ст. 530, 612, 625, 1166, 1167, 1187, 1188 1194 ЦК України, Постановою ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, ч. 6 ст. 82, ст.ст. 89, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС», третя особа: ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та заподіяної матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 52856 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот п`ятдесят шість) гривень 45 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 29386 (двадцять дев`ять тисяч триста вісімдесят шість) гривень 99 копійок, збитки від інфляції в розмірі 5947 (п`ять тисяч дев`ятсот сорок сім) гривень 93 копійки, 3% річних від простроченої заборгованості в розмірі 2509 (дві тисячі п`ятсот дев`ять) гривень 57 копійок, витрати на проведення експертизи в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, а всього 39844 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири) гривні 49 копійок.

Стягнути з Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу суму в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу суму в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 453 (чотириста п`ятдесят три) гривні 28 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 453 (чотириста п`ятдесят три) гривні 28 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : В.В. Батманова