н/п 2/490/3331/2020 Справа № 490/4926/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.,

при секретарі Дудник Г.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.11.2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ № 490/8916/18 , яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання - АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач посилається на те, що 01 червня 2019 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 та у нього народився син, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Він працює офіційно з грудня 2019 року та його місячний заробіток становить 3803,62 грн. Його дружина ОСОБА_7 , та малолітній син ОСОБА_8 перебувають на його повному утриманні , адже дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Також на його утриманні знаходиться донька дружини від першого шлюбу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зважаючи на обставини, викладені у позові позивач просить зменшити розмір аліментів до 1/6 частки доходів позивача щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття, що стягуються з нього на підставі вказаного судового наказу.

Також ззаначає, що аліменти сплачував нерегулярно, оскільки не мав заробітку , не знав, чи звернулася відповідачка до примусового стягненя аліментів. На початку березня у нього були заблоковані усі банківськи картки, після чого він звернувся до Біляївського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де йому повідомили про відкриття виконавчого провадження та видали розрахунок заборгованості по аліментам у розмірі 25672,57 грн . Даний розмір заборгованості по аліментам становить його та його молоду сім`ю у скрутне матеріальне становище, повністю залишає їх без коштів на проживання.

З урахування матеріального та сімейного стану платника аліментів просить розстрочити сплату заборгованості аліментів за 2018-2019 роки відповідно до розрахунку заборгованості від 11.03.2020 року на 24 місяці.

12 жовтня 2020 року від відповідачки надійшов відзив на позов, в якому вона просить відмовити у задволенні позовних имог в повному обсязі. Так, позивач абсолютно ігнорує свої батьківськи обов`язки щодо сина , не приймає жодної участі у його вихованні, не цікавиться його здоров`ям, незважаючи н потребу дитини у лікуванні та оздоровленні через ряд хронічних захворювань, взагалі не спілкується з сином останні два роки. Також не виконує свої обов`язки щодо утримання сина, вона особисто повідомляла його про звернення до суду і пропонувала різні шляхи сплати аліментів, проте ним не було вчинено жодних дій щодо перерахунку коштів на утримання сина. Дитина постійно хворіє, пребуває на "Д" обліку , потребує саніторно-курортного лікування та реабілітації.При цьому відповідач не надає їй дозволу на виїзд дитини за кордон для оздоровлення , мотивуючи свою відмову браком часу. Вона є інвалідом ІІІ групи та одноосібно здійснює утримання та лікування сина ОСОБА_3 . Також звертає увагу суду на те, що заборгованість зі сплати аліментів у позиваач виникла ще до народження у нього другої дитини. За майже два роки обов`язку зі сплати аліментів ним сплачено лише 9000 грн. При цьом він у позові зазначає, що на його утриманні перебуває дитина дружини від першого шлюбу, при цьому власну дитину утримувати він не бажає. Категорично заперечує проти надання розстрочки сплати заборгованості з аліментів, оскільки така заборгованість виникла внаслідок тривалого свідомого невиконання позивачем своїх обов`язків, навіть працюючи офіційно з січня 2020 року він за цей час сплатив лише 1000 грн на утримання сина ОСОБА_3 , що на її перконання є нахабним знущанням над дитиною.

Згідно протколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2020 року справу передано судді Гуденко О.А.

Ухвалою суду від 02.09.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягає на позовних вимогах та просить їх задовольнити в повному обсязі .

Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 22.12.2011 до 14.01.2019 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.11.2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ № 490/8916/18 , яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання - АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки про доходи позивача, він працював офіційно у червні-грудні 2018 року ( середня заробітна плата приблизно 5200 грн) , та з грудня 2019 року по теперішній час з середньою заробітною платою приблизно 4725 грн.

ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , від якого у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно Розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № 58832450 державного виконавця Біляївського міськрайонного ВДВС - встановлено розмір заборгованості боржника ОСОБА_1 по аліментах підлягаючих сплаті по виконавчому листу № 490/8916/18, виданого 27.12.2018 року Центральним районним судом м.Миколаєва у сумі 25672,57 грн станом на 11.03.2020 року.

При цьому з вказаного розрахунку вбачається, що що заборгованість виникла з листопада 2018 року, при чому боржник сплачував по 2000 грн аліментів в березні, травні, серпні та листопаді 2019 року та 1000 грн в січні 2020 року, розмір аліментів, що йому нараховувася державним виконавцем становив 1903-2333 грн щомісячно.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України ( далі - СК України).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимогч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно із ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність направівласності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Також при вирішенні даного спору слід врахувати обов`язок обох батьків на утримання дитини та можливість матері (відповідача) теж надавати посильну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

При визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану порівняно з 2018 роком, а навіть навпаки.

Враховуючи вищевикладене, та те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту зміни сімейного стану платника аліментів, так як в нього народилася інша дитина, якій він також зобов`язаний надавати матеріальне утримання та належне забезпечення, є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України.

При цьому суд враховує, що розмір аліментів, встановлених вищезазначеним судовим наказом, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення до 1/6 частки усіх доходів платника у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, та відсутність у останнього стабільного заробітку, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_2 - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Враховуючи ті обставини, що у позивача народилась друга дитини, беручи до уваги вік дітей та матеріальну можливість батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку про зменшення розміру аліментів до 1/5 частки доходів позивача щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття, що стягуються з нього на підставі судового наказу .Такий розмір аліментів буде достатнім для матеріального забезпечення дитини і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку, з врахуванням інтересів дитини від другого шлюбу.

Що стосується розстрочки сплати заборгованості по аліментах суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.7,10 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

З розрахунку заборгованості, здійсненого Біляївським міськрайонним відділом державної виконавчої служби , заборгованість позивача по аліментах перед відповідачем станом на 11 березня 2020 року становить 25672,57 грн.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень про стягнення аліментів покладається на виконавчу службу, а порядок стягнення аліментів визначено ст.71 Закону України « Про виконавчу службу».

Згідно з ч.ч.3,4,8 ст. 71 даного Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Тобто, з точки зору даної норми закону суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу 16 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року / в редакції наказу № 2832/5 від 29 вересня 2016 року, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

З аналізу вище приведених норм закону випливає, що спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

З точки зору ч.3 ст.194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, а саме у випадку відрахування аліментів за ініціативою платника, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Так, аліменти на утримання сина сторін з позивача стягнуті судовим наказом Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.11.2018 року.

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи , суму заборгованості по аліментах, приведені в Розрахунку заборгованості ВП № 58832450, в порядку, визначеному ст.ст. 447-453 ЦПК України, сторони до суду не оскаржували. Крім того, з наданого розрахунку вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів у позивача виникла ще до того, як в нього народилася друга дитина, і після офіційного працевлаштування на роботу аліменти також ним не сплачувалися.

Виходячи з цього та викладеного вище, приведених положень Сімейного кодексу України та Закону України "Про виконавче провадження" , суд вважає, що даний розрахунок не може бути прийнятий судом як підстава для розстрочення сплати заборгованості за аліментами у судовому порядку за окремим рішенням суду.

Суд при цьому виходить з того, що права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Біляївському міськрайонному відділі ДВС і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість.

За таких обставин підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 4,5,12,13,79-81,141 , 259-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом № 490/8916/18 від 19 листопада 2018 , виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання - АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 на 1/5 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції- Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27 жовтня 2020 року

Суддя Гуденко О.А.