Постанова

Іменем України

07 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 316/265/17

провадження № 61-20111св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 рокуу складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, заперечень на позов і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив у процесі розгляду справи, до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача, стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів, посилаючись на те, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Кримське регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» були укладені договори банківських вкладів:

- 29 червня 2010 року договір № SAMDN0177 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору він вніс кошти в сумі 29 900 доларів США на строк 12 місяців до 29 червня 2011 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань - 11 % річних;

- 09 серпня 2010 року договір № SAMDN8215 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору він вніс кошти в сумі 4 790,17 євро на строк 12 місяців до 09 серпня 2011 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань - 9 % річних;

- 20 липня 2011 року договір № SAMDN4481 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Копілка» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору він вніс кошти в сумі 58,82 доларів США на строк 12 місяців до 20 липня 2012 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань - 7,5 % річних;

- 05 жовтня 2011 року договір № SAMDN0671 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Депозит Моряка» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору він вніс кошти в сумі 10,60 євро на строк 12 місяців до 05 жовтня 2012 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань - 7 % річних;

- 23 березня 2012 року договір № SAMDN7961 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт 12 місяців» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору він вніс кошти в сумі 43 003,56 доларів США строком на 366 днів до 23 березня 2013 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань - 8,5 % річних;

- 15 жовтня 2012 року договір № SAMDN6330 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт 12 місяців» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору він вніс кошти в сумі 50 000 доларів США строком на 366 днів до 15 жовтня 2013 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань - 10 % річних;

- 15 жовтня 2012 року договір № SAMDN6435 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт 12 місяців» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору він вніс кошти в сумі 20 000 доларів США строком на 366 днів до 15 жовтня 2013 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань - 10 % річних;

- 15 жовтня 2012 року договір № SAMDN3280 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт 12 місяців» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору він вніс кошти в сумі 1 987,37 євро строком на 366 днів до 15 жовтня 2013 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань - 8 % річних;

- 22 квітня 2013 року договір № SAMDN0434 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт 12 місяців» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору він вніс кошти в сумі 5 386,90 євро строком на 365 днів до 22 квітня 2014 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань - 8 % річних;

- 10 лютого 2014 року договір № SAMDNWFD300 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору він вніс кошти в сумі 1 462,25 євро на 366 днів до 12 лютого 2015 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань - 8 % річних;

- 12 лютого 2014 року договір № SAMDNWFD700 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Депозит плюс» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору він вніс кошти в сумі 52 000 грн на 366 днів до 12 лютого 2015 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань - 21 % річних;

- 19 лютого 2014 року договір № SAMDNWFD100 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору він вніс кошти в сумі 5 000 доларів США на 366 днів до 19 лютого 2015 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань - 10 % річних;

- 03 березня 2014 року договір № SAMDNWFD200 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору він вніс кошти в сумі 100 євро на 366 днів до 03 березня 2015 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань - 8 % річних.

У березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» заблокувало йому доступ до банківських вкладів та в односторонньому порядку припинило виконання зобов`язань за договорами. Він неодноразово звертався до відповідача із заявами про повернення вкладів з нарахованими процентами, на що отримував відмови. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк», назву якого в подальшому було змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), на свою користь заборгованість за договорами банківських вкладів, а саме:

- за договором № SAMDN0177 від 29 червня 2010 року - 42 163,94 доларів США, яка складається з 29 900 доларів США - сума депозиту, 12 263,94 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN8215 від 09 серпня 2010 року - 6 388,25 євро, яка складається з 4 790,17 євро - сума депозиту, 1 598,08 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN4481 від 20 липня 2011 року - 75,28 доларів США, яка складається з 58,82 доларів США - сума депозиту, 16,46 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN0671 від 05 жовтня 2011 року - 13,35 євро, яка складається з 10,60 євро - сума депозиту, 2,75 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN7961 від 23 березня 2012 року - 56 705,95 доларів США, яка складається з 43 003,56 доларів США - сума депозиту, 13 702,39 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN6330 від 15 жовтня 2012 року - 68 849,32 доларів США, яка складається з 50 000 доларів США - сума депозиту, 18 849,32 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN6435 від 15 жовтня 2012 року - 27 380,82 доларів США, яка складається з 20 000 доларів США - сума депозиту, 7 380,82 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN3280 від 15 жовтня 2012 року - 2 584,67 євро, яка складається з 1 987,37 євро - сума депозиту, 597,30 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN0434 від 22 квітня 2013 року - 6 970,21 євро, яка складається з 5 386,90 євро - сума депозиту, 1 583,31 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDNWFD300 від 10 лютого 2014 року - 1 891,82 євро, яка складається з 1 462,25 євро - сума депозиту, 429,57 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDNWFD700 від 12 лютого 2014 року - 93 608,19 грн, яка складається з 52 000 грн - сума депозиту, 41 608,19 грн - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDNWFD100 від 19 лютого 2014 року - 6 873,97 доларів США, яка складається з 5 000 доларів США - сума депозиту, 1 873,97 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDNWFD200 від 03 березня 2014 року - 123,17 євро, яка складається з 100 євро - сума депозиту, 23,17 євро - сума процентів за вкладом.

В запереченні на позов ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що позивач не надав доказів укладення між сторонами договорів банківських вкладів, внесення коштів та їх залишку на банківських рахунках. У зв`язку з окупацією території Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим) та конфіскацією частини майнового комплексу, що використовувався у банківській діяльності відокремленими структурними підрозділами ПАТ КБ «ПриватБанк» на цій території, в банку закритий доступ до первинної документації, а саме: договорів з клієнтами на паперових носіях та касових документів. Також обмеженим є доступ до інформації на електронних носіях через конфіскацію серверів. Тому відповідач позбавлений можливості надати будь-яку інформацію стосовно договорів, які начебто укладені між ним та позивачем. Крім цього, необхідно встановити факт звернення позивача до автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» за отриманням компенсаційних виплат та звернення до судів Російської Федерації на території АР Крим. Задоволення позовних вимог спричинить подвійне стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів за одними й тими самими договорами банківських вкладів.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 березня 2018 року у складі судді Капустинського М. В. позов задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти по заборгованості за депозитними договорами:

- за договором № SAMDN8215 від 09 серпня 2010 року - 6 388,25 євро, яка складається з 4 790,17 євро - сума депозиту, 1 598,08 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN0671 від 05 жовтня 2011 року - 13,35 євро, яка складається з 10,60 євро - сума депозиту, 2,75 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN3280 від 15 жовтня 2012 року - 2 584,67 євро, яка складається з 1 987,37 євро - сума депозиту, 597,30 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN0434 від 22 квітня 2013 року - 6 970,21 євро, яка складається з 5 386,90 євро - сума депозиту, 1 583,31 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDNWFD300 від 10 лютого 2014 року - 1 891,82 євро, яка складається з 1 462,25 євро - сума депозиту, 429,57 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDNWFD200 від 03 березня 2014 року - 123,17 євро, яка складається з 100 євро - сума депозиту, 23,17 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN0177 від 29 червня 2010 року - 42 163,94 доларів США, яка складається з 29 900 доларів США - сума депозиту, 12 263,94 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN4481 від 20 липня 2011 року - 75,28 доларів США, яка складається з 58,82 доларів США - сума депозиту, 16,46 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN7961 від 23 березня 2012 року - 56 705,95 доларів США, яка складається з 43 003,56 доларів США - сума депозиту, 13 702,39 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN6330 від 15 жовтня 2012 року - 68 849,32 доларів США, яка складається з 50 000 доларів США - сума депозиту, 18 849,32 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN6435 від 15 жовтня 2012 року - 27 380,82 доларів США, яка складається з 20 000 доларів США - сума депозиту, 7 380,82 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDNWFD100 від 19 лютого 2014 року - 6 873,97 доларів США, яка складається з 5 000 доларів США - сума депозиту, 1 873,97 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDNWFD700 від 12 лютого 2014 року - 93 608,19 грн, яка складається з 52 000 грн - сума депозиту, 41 608,19 грн - сума процентів за вкладом. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката за договором від 27 жовтня 2016 року в розмірі 50 000 грн. Вирішено питання розподілу інших судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що стороною укладених з позивачем договорів банківських вкладів є ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його відділення, тому зобов`язання за цими договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк». Ліквідація або припинення діяльності філій банку не звільняє його від виконання обов`язків за укладеними договорами. Ухилення відповідача від повернення вкладів позивачу є неправомірним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог статті 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати не передбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Оскільки стороною договорів банківських вкладів є фізична особа, то відповідач не міг відмовити у видачі вкладів, так як Закон (стаття 1074 ЦК України) не допускає обмежень прав клієнта щодо розпорядження такими коштами. Вказані обмеження можливі лише у випадках, передбачених законом і на підставі судового рішення. Суд погодився з розрахунком, наданим позивачем, який банком не спростовано. При цьому суд послався на відповідні правові позиції Верховного Суду України.

Справа розглядалася судом апеляційної інстанції неодноразово.

Останньою постановою Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 березня 2018 року в цій справі скасовано та ухвалено нову постанову. Позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 :

- за договором № SAMDN0177 від 29 червня 2010 року - 38 589,83 доларів США, яка складається з 29 900 доларів США - сума депозиту, 8 789,83 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN8215 від 09 серпня 2010 року - 5 936,53 євро, яка складається з 4 790,17 євро - сума депозиту, 1 146,36 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN4481 від 20 липня 2011 року - 70,77 доларів США, яка складається з 58,82 доларів США - сума депозиту, 11,95 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN0671 від 05 жовтня 2011 року - 14,38 євро, яка складається з 10,60 євро - сума депозиту, 3,78 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN7961 від 23 березня 2012 року - 52 876,78 доларів США, яка складається з 43 003,56 доларів США - сума депозиту, 9 873,22 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN6330 від 15 жовтня 2012 року - 63 565,93 доларів США, яка складається з 50 000 доларів США - сума депозиту, 13 565,93 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN6435 від 15 жовтня 2012 року - 25 426,50 доларів США, яка складається з 20 000 доларів США - сума депозиту, 5 426,50 доларів США - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN3280 від 15 жовтня 2012 року - 2 420,94 євро, яка складається з 1 987,37 євро - сума депозиту, 433,57 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDN0434 від 22 квітня 2013 року - 6 553,86 євро, яка складається з 5 386,90 євро - сума депозиту, 1 166,96 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDNWFD300 від 10 лютого 2014 року - 1 773,88 євро, яка складається з 1 462,25 євро - сума депозиту, 311,63 євро - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDNWFD700 від 12 лютого 2014 року - 80 561,61 грн, яка складається з 52 000 грн - сума депозиту, 28 561,61 грн - сума процентів за вкладом;

- за договором № SAMDNWFD100 від 19 лютого 2014 року - 6 342,87 доларів США, яка складається з 5 000 доларів США - сума депозиту, 1 342,87 доларів США - сума процентів за вкладом.

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивач не надав доказів укладення з відповідачем договору банківського вкладу № SAMDNWFD200 від 03 березня 2014 року на суму вкладу 100 євро. При цьому матеріалами справи підтверджено факт існування договірних правовідносин між сторонами та внесення грошових коштів на депозитні рахунки за іншими 12 договорами банківських вкладів. Термін дії зазначених договорів закінчився до пред`явлення позову і ці договори не містять визначеного розміру процентної ставки після закінчення терміну їх дії. Відповідно до наказу голови правління «ПриватБанку» від 05 січня 2004 року № 07 встановлена відсоткова ставка за вкладами «На вимогу» в розмірі 1 % річних. За витягом з протоколу комітету управління активами і пасивами банку від 25 квітня 2017 року з 04 травня 2017 року було змінено відсоткові ставки за депозитами фізичних осіб в національній та іноземній валюті рахунок «До запитання» - у розмірі 0,01 % річних. Отже, у разі неналежного виконання договору банківського вкладу та неповернення та/або затримки у поверненні за період, коли договір вже є розірваним на вимогу вкладника, банк повинен нарахувати та виплатити клієнту проценти у розмірі, що звичайно сплачуються банком за вкладом «На вимогу» («До запитання»). Таким чином, відсотки за період після розірвання договору банківського вкладу (з 14 жовтня 2016 року по 03 травня 2017 року) мають розраховуватися за відсотковою ставкою за вкладом «На вимогу» (1 %), а за період з 04 травня 2017 року по 27 листопада 2017 року за відсотковою ставкою за вкладом «До запитання» (0,01 %). Вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки він не надав доказів понесення таких витрат.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У листопаді 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» подалодо Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неповно з`ясував обставини справи, не дослідив у повному обсязі доказів і не звернув уваги на те, що наявність у позивача оригіналів договорів та квитанцій доводить лише факт укладання таких договорів і зарахування коштів на банківські рахунки, але не є належним доказом невиконання банком умов договорів щодо повернення коштів за вкладами після закінчення строку їх дії. Оскільки 20 лютого 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» втратило свої активи на території АР Крим та міста Севастополя, не має доступу до свого майна, що використовувалося у банківській діяльності відокремленими структурними підрозділами банку на вказаній території, то саме позивач, який звернувся до суду з метою відновлення свого порушеного права, повинен довести належними та допустимими доказами факт наявності грошових коштів на рахунках на час розгляду справи судом, а також те, що ці кошти не були зняті ним до моменту припинення діяльності Кримської філії АТ КБ «ПриватБанк».

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 03 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Енергодарського міського суду Запорізької області.

13 грудня 2019 року справа № 316/265/17 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2020 року клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про зупинення виконання судового рішення задоволено, зупинено виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За змістом касаційної скарги постанова Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 рокув частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів не оскаржується, тому в силу положень частини першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, Верховним Судом не переглядається.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено 12 договорів банківських вкладів, а саме:

- 29 червня 2010 року договір № SAMDN0177 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору позивач вніс кошти в сумі 29 900 доларів США на строк 12 місяців по 29 червня 2011 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань 11 % річних;

- 09 серпня 2010 року договір № SAMDN8215 про розміщення грошових коштів в сумі 4 520 доларів США на депозитних рахунках вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору позивач вніс кошти в сумі 4 790,17 євро на строк 12 місяців по 09 серпня 2011 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань 9 % річних;

- 20 липня 2011 року договір № SAMDN4481 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Копілка» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору позивач вніс кошти в сумі 58,82 доларів США на строк 12 місяців по 20 липня 2012 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань 7,5 % річних;

- 05 жовтня 2011 року договір № SAMDN0671 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Депозит Моряка» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору позивач вніс кошти в сумі 10,6 євро на строк 12 місяців по 05 жовтня 2012 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань 7 % річних;

- 23 березня 2012 року договір № SAMDN7961 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт 12 місяців» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору позивач вніс кошти в сумі 43 003,56 доларів США строком на 366 днів по 23 березня 2013 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань 8,5 % річних;

- 15 жовтня 2012 року договір № SAMDN6330 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт 12 місяців» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору позивач вніс кошти в сумі 50 000 доларів США строком на 366 днів по 15 жовтня 2013 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань 10 % річних;

- 15 жовтня 2012 року договір № SAMDN6435 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт 12 місяців» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору позивач вніс кошти в сумі 20 000 доларів США строком на 366 днів по 15 жовтня 2013 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань 10 % річних;

- 15 жовтня 2012 року договір № SAMDN3280 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт 12 місяців» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору позивач вніс кошти в сумі 1 987,37 євро строком на 366 днів по 15 жовтня 2013 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань 8 % річних;

- 22 квітня 2013 року договір № SAMDN0434 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт 12 місяців» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору позивач вніс кошти в сумі 5 386,90 євро строком на 365 днів по 22 квітня 2014 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань 8 % річних;

- 10 лютого 2014 року договір № SAMDNWFD300 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору позивач вніс кошти в сумі 1 462,25 євро на 366 днів по 12 лютого 2015 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань 8 % річних;

- 12 лютого 2014 року договір № SAMDNWFD700 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Депозит плюс» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору позивач вніс кошти в сумі 52 000 грн на 366 днів по 12 лютого 2015 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань 21 % річних;

- 19 лютого 2014 року договір № SAMDNWFD100 про розміщення грошових коштів на депозитних рахунках вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою відсотків, можливістю збільшення суми вкладу та автоматичною пролонгацією дії договору. На виконання договору позивач вніс кошти в сумі 5 000 доларів США на 366 днів по 19 лютого 2015 року, процентна ставка на день припинення виконання банком зобов`язань 10 % річних.

Факт передачі грошових коштів відповідачу на виконання умов вищезазначених 12 договорів підтверджується договорами, чеками, квитанціям, банківськими довідками про нарахування відсотків за вкладами, SMS-повідомленнями від банку про проведення банківських операцій.

Оригінали письмових та електронних доказів надані суду для огляду та оглянуті в судовому засіданні, всі наявні в матеріалах справи копії письмових та електронних доказів відповідають оригіналам.

У березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» заблокував позивачу доступ до банківських вкладів та в односторонньому порядку припинив виконання зобов`язань за договорами. Позивач неодноразово звертався до банку з вимогами щодо виконання зобов`язань за договорами банківських вкладів.

Листами від 16 грудня 2014 року № 20.1.0.0.0/7-20141215/632, від 21 травня 2015 року № 20.1.0.0.0/7-20150519/4086 ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовив у наданні будь-якої інформації за вкладами, посилаючись на неможливість здійснення своєї діяльності на території АР Крим.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою (пункт 2 частини першої статті 208 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з пунктом 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунка, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Цим же пунктом Інструкції встановлено, що до поточних рахунків також належать карткові рахунки, що відкриваються для обліку операцій за платіжними картками відповідно до вимог цієї Інструкції.

Договір банківського рахунка та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі (паперовій або електронній). Електронна форма договору має містити електронний підпис/електронний цифровий підпис клієнта (представника клієнта) та уповноваженої особи банку відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України. Договір банківського рахунка та договір банківського вкладу можуть укладатися шляхом приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), який розміщений у загальнодоступному для клієнта місці в банку та на його офіційному сайті в мережі Інтернет. Банк зобов`язаний надати клієнту у спосіб, визначений банком та клієнтом, у тому числі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем примірник договору, що дає змогу встановити дату його укладення (пункт 1.9 Інструкції № 492).

Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції № 492).

Відповідно до глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 174 від 01 червня 2011 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, в тому числі належать: квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями (п.1.1). Касові документи, що формуються із застосуванням платіжних пристроїв, мають містити такі обов`язкові реквізити: ідентифікатор банку (філії, відділення) або інші реквізити, за допомогою яких є можливість його ідентифікувати; номер платіжного пристрою; дату та час здійснення операції; суму та валюту операції; вид операції; реквізити електронного платіжного засобу, які передбачені правилами безпеки платіжної системи, якщо операція здійснювалася з її використанням; код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі; суму комісійної винагороди.

Згідно з пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що укладання договору банківського вкладу під час відкриття банком депозитного рахунка клієнту є обов`язковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями є доказом укладення такого договору. Отже, за змістом наведених норм письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший аналогічний документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-997цс16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Встановивши фактичні обставини справи, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що позивачем доведено факт укладення між сторонами договорів банківських вкладів та внесення грошових коштів у заявленому розмірі та що, не повернувши грошові кошти за вимогою вкладника, банк не виконав належним чином своїх зобов`язань і позбавив його права користуватися належними йому грошовими коштами.

Наведені у касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» доводи про відсутність між сторонами зобов`язальних правовідносин є необґрунтованими, суперечать наявним у справі доказам, в тому числі оглянутим в суді апеляційної інстанції оригіналам договорів та квитанцій. Крім того, саме на відповідача покладається обов`язок довести належне виконання своїх зобов`язань за договорами банківських вкладів, а також те, що кошти були повернуті вкладнику і відсутні на його депозитних рахунках, однак банком таких доказів не надано.

Враховуючи викладене, аргументи заявника про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту укладення спірних договорів, є безпідставними. Висновки суду апеляційної інстанції щодо оцінки вказаних документів викладені в мотивувальній частині оскаржуваної постанови, а тому доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до переоцінки доказів і встановлених обставин справи, що виходить за межі повноважень касаційного суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Доводи касаційної скарги про те, що на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя АТ КБ «ПриватБанк» не має правових підстав та можливості для здійснення банківської діяльності, у зв`язку з чим банк фактично не має доступу до свого майна та договорів на окупованій території, що унеможливило їх виконання, не можуть бути взяті до уваги, оскільки договори банківських вкладів були укладені не з відділенням чи філією банку, а з ПАТ КБ «ПриватБанк», яке є юридичною особою, місцезнаходження якої у місті Дніпрі, і банк повинен відповідати за своїми зобов`язаннями згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Апеляційним судом встановлено, що умовами укладених між сторонами договорів банківських вкладів передбачено їх автоматичне подовження ще на один строк, якщо вкладник не заявив про намір забрати кошти після закінчення попереднього строку вкладу. При цьому відсотки під час нового строку вкладу нараховуються на суму вкладу за відсотковою ставкою для вкладів даного найменування та строку, що діє в банку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладання додаткових угод до договору. Поточний розмір діючої процентної ставки за вкладом вкладник може дізнатися у відділенні банку або на сайті банку.

Отже, договори банківських вкладів не містять визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов`язань за договором після закінчення терміну його дії.

Термін дії всіх договорів закінчився до пред`явлення позову.

Наказом голови правління «ПриватБанк» від 05 січня 2004 року № 07 було встановлено відсоткову ставку за вкладами «На вимогу» в розмірі 1 % річних.

За витягом з протоколу комітету управління активами і пасивами банку від 25 квітня 2017 року з 04 травня 2017 року було змінено відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті та встановлено процентну ставку за укладеними та пролонгованими вкладами фізичних осіб рахунок «До запитання» - в розмірі 0,01 % річних.

Враховуючи наведене, апеляційний суд здійснив розрахунок розміру процентів за вкладами позивача: за процентною ставкою, передбаченою договором вкладу, до закінчення терміну дії відповідного договору; з 14 жовтня 2016 року по 03 травня 2017 року - виходячи з відсоткової ставки «На вимогу» в розмірі 1 % річних; за період з 04 травня 2017 року по 27 листопада 2017 року - виходячи з відсоткової ставки «До запитання» в розмірі 0,01 % річних.

Правильність проведення апеляційним судом розрахунків процентів банк не спростував і відповідних доводів у касаційній скарзі не навів.

Обставини справи встановлені судом апеляційної інстанцій на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто апеляційний суд дотримався принципу оцінки доказів, згідно з яким суди на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізують і оцінюють докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам закону й підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року було зупинено ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2020 року, то у зв`язку із залишенням касаційної скарги без задоволення необхідно поновити її виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов