РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Мукачево Справа № 303/5424/20 2/303/1828/20

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Чинадіївської селищної ради

про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на двоповерховий житловий будинок літ «А», загальна площа якого становить 238,50 кв.м, крім того балкон 6,00 кв.м, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район,село Синяк, будинок б/н (далі - Будинок) за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовуються наявністю у позивача достатніх підстав, на визнання за нею права власності на Будинок, в зв`язку з добросовісним та безперервним користуванням майном з 1992 року.

Позивач в судове засідання не з`явилася, натомість подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, натомість подав до суду відзив, згідно з яким зазначає, що Будинок на балансі відповідача не перебуває, з приводу набуття права власності на вказаний Будинок до селищної ради ніхто не звертався. Справу просить розглянути у їх відсутності.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

Згідно з даними інформаційної довідки від 24.07.2020 №238 загальна площа Будинку літ «А» становить 238,50 кв.м., житлова 94,80 кв.м, крім того балкони 6,00 кв.м.

З відповіді від 10.04.2020 № 02-14/386 (а.с. 23) вбачається, що Будинок, де проживає позивач та члени її сім`ї, не перебуває на балансі Чинадіївської селищної ради, поштова адреса не присвоювалася.

Наявні у справі доказові матеріали (копія будинкової книги на Будинок, копія Довідки від 10.04.2020 №471, а.с. 14-15, 22) свідчать про те, що позивач та члени її сім`ї зареєстровані в Будинку з 1996 року.

Крім того, позивачем з приводу надання житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , укладенні договори щодо надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів (а.с. 25), про користування електричною енергією (а.с. 26, 27), щодо надання послуг з газопостачання (а.с. 28).

Приймаючи вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

За статтею 43 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За п. 8 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності на обставинах, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно враховувати, зокрема, наступне: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК Україн, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Таким чином, позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.04.2020 №205849743 вбачається, що відомості про право власності на Будинок відсутні (а.с. 16).

Тобто, Будинок фактично не має власника та перебуває у користуванні позивача.

Наявні у справі доказові матеріали у повній мірі дають підстави для висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки остання відкрито, добросовісно та безперервно володіє Будинком більше 10 років.

Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що позивач на законних підставах проживає у Будинку. Таке право володіння позивача ніким не оспорюється, а тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати у вигляді сплаченого позивачами судового збору слід покласти на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 41, 124, 129, 1291 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на двоповерховий житловий будинок літ «А», загальна площа якого становить 238,50 кв.м, житлова 94,80 кв.м, крім того балкон 6,00 кв.м, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 . Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3995,12 грн. віднести на позивача.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

6. Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , 89642 с.Синяк, б/н Мукачівського району, ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач: Чинадіївська сільська рада (89640, смт. Чинадійово Мукачівського району, вул. Волошина, 41, ).

Суддя В.В. Кость