Справа № 308/4564/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.10.2020 місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді Сарай А.І.,
за участю секретаря судового засідання Зборовської Х.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди,
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди.
15.02.2020 року між ОСОБА_4 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) було укладено договір відступлення вимоги, за яким первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги первісного кредитора до відповідачів за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.2011 року у цивільній справі № 2-3873/11. Таким чином, укладенням договору відступлення вимоги відбулося відступлення вимоги від ОСОБА_4 до ОСОБА_1 за вимогами, які випливають із рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.2011 року у цивільній справі № 2-3873/11.
Зауважує, що зазначене судове рішення набрало законної сили 13.12.2011 року, що стверджується інформацією на виконавчих листах від 07.02.2012 року. З набранням рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.2011 року законної сили у відповідачів виникли зобов`язання сплатити кредитору грошові кошти, а відтак його невиконання тягне за собою наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи.
Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судові засідання повторно не з`явилися, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованим поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Вказане рішення набрало законної сили 13.12.2011 року та на його виконання 07.02.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано два виконавчі листи щодо кожного з боржників.
Зазначені виконавчі листи пред`явлені до примусового виконання, що підтверджується постановами приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2019 року (ВП № 60941539 та № 60941438). У межах вказаних виконавчих проваджень приватним виконавцем винесені постанови про арешт майна.
15.02.2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № б/н, згідно з яким ОСОБА_1 набув права вимоги первісного кредитора, що складаються з прав вимоги первісного кредитора до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2011 року у справі № 2-3873/11.
На виконання умов договору підписано акт про передачу (відступлення) права вимоги, згідно з яким первісний кредитор передав (відступив) на користь нового кредитора наступні документи, що підтверджують право вимоги: 1) копію рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2011 року у справі № 2-3873/11; 2) копії постанов про відкриття виконавчого провадження; 3) розрахунок заборгованості; 4) інші документи, які стосуються переданих вимог.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За таких обставин, згідно з укладеним договором відступлення вимоги від 15.02.2020 року відбулося відступлення права вимоги від ОСОБА_4 до ОСОБА_1 за вимогами, що випливають з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2011 року у справі № 2-3873/11.
Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналіз зазначених норм, дає підстави дійти висновку про те, що на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку із стягненням заборгованості за договором найму, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.
Крім того, правовий аналіз норм статей 526, 599, 611, 625 ЦК України свідчить про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору та не звільняє боржника від цивільно-правової відповідальності, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.
Таким чином, з ухваленням 02.12.2011 року рішення суду про стягнення заборгованості за договором найму, що набрало законної сили 13.12.2011 року, зобов`язання відповідачів сплатити зазначену заборгованість не припинилося, і таке рішення на час розгляду даної справи відповідачами повністю не виконано, а заборгованість за договором найму не погашена.
Зобов`язання, що існує у відповідачів перед ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , є зобов`язанням, що визначено за рішенням суду у національній валюті гривні. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, в тому числі, і інфляційних втрат.
Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком, при цьому такий розрахунок відповідачами не спростовано.
Разом з тим, суд зазначає, позивачем проведено розрахунок заборгованості за даним позовом поза межами трирічного строку позовної давності.
Положення про позовну давність є диспозитивними, а не імперативними в застосуванні, тобто підлягають заявленню в суді. Позовна давність застосовується виключно до ухвалення рішення судом першої інстанції та суд за власною ініціативою не має право застосовувати позовну давність.
Крім того, 22.03.2017 року розглядаючи справу № 6-3063цс16 Верховний Суд України підтвердив правовий висновок, викладений у постановах від 4 лютого, 18 березня, 24 червня 2015 року, 17 лютого 2016 року про те, що без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, адже можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то такий слід компенсувати за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 76, 81, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, статтями 526, 530, 549, 611, 625 ЦК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди задовольнити повністю.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Повний текст рішення складено 21 жовтня 2020 року.

Головуюча А.І. Сарай