Справа № 297/1987/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого Михайлишин В. М., за участю секретаря Куні О.І., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду по суті підготовчим засіданням в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи, такою що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2020 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 14).

Далі, після усунення недоліків, ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, призначивши її до розгляду по суті в приміщенні Берегівського районного суду Закарпатської області на 27 жовтня 2020 року (а.с. 32-33).

26 жовтня 2020 року відповідачем ОСОБА_1 було подано заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду по суті підготовчим засіданням.

Так, заява мотивована тим, що позовна заява є необґрунтованою, оскільки в позові не вказано, що в будинку зареєстровані і неповнолітні діти відповідача, а у разі примусового зняття її з реєстрації та втрати права користування даним будинком, як насідок буде різна реєстрація місця проживання батьків неповнолітніх дітей.

Крім цього, в позові залишено поза увагою норми щодо порядку реєстрації місця проживання дітей в разі різного місця реєстрації батьків.

Також, відповідач зазначає, що долучена до позову копія договору дарування будинку від 10.10.2002 року є недопустимим доказом права власності позивача на будинок (а.с. 36-37).

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 277 ЦПК якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Як вбачається, із заяви відповідача, остання вважає, що позов є необґрунтованим, оскільки визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням призведе до того, що у неї та її неповнолітніх дітей будуть різні місця реєстрації та поданий доказ про право власності будинку позивачу є неналежним.

При цьому, відповідачем необґрунтовано її клопотання про перехід розгляду справ в порядку загального провадження.

Позаяк, у розумінні вимог ст. 717 ЦК України наданий позивачем Договір дарування від 10.10.2002 року, посвідчений державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Секереш Н.В., що зареєстрований в реєстрі за № 3-1502 є належним доказом права власності ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Зокрема, згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Так, неповнолітні діти відповідача ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_3 , 2005 року народження та ОСОБА_4 , 2008 року народження, яким вже виповнилось 15 та 12 років проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками № 389/02-24 від 16.09.2020 року та № 415/02-24 від 01.10.2020 року, виданих виконавчим комітетом Гатянської сільської ради (а.с. 18, 26).

Крім цього, позивач не ставить вимогу щодо визнання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 2005 року народження та ОСОБА_4 , 2008 року народження такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача слід залишити без задоволення.

Керуючись ч. 4 ст. 277, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду по суті підготовчим засіданням в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи, такою що втратила право користування житлом - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області.

Суддя: В. М. Михайлишин