Провадження № 2/263/2450/2020
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
30 січня 2020 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Шатілової Л.Г., за участю секретаря Ничипорук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 (21-й окремий мотопіхотний батальйон 56 окремої мотопіхотної бригади Збройних сил України), третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 (21-й окремий мотопіхотний батальйон 56 окремої мотопіхотної бригади Збройних сил України), третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
23.09.2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання.
Представником відповідача надано суду клопотання про залишення позовної заяви без руху, оскільки позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір. В обґрунтування зазначеного клопотання зазначає, що у своєму позові ОСОБА_1 просить стягнути солідарно з Міністерства Оборони України та військової частини НОМЕР_1 : 100 372,60 грн. в відшкодування завданих ДТП матеріальних збитків; 50 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди; судові витрати, які складаються з: судового збору в розмірі 1 003,74 грн., витрат на надання послуг на проведення авто-товарознавчої оцінки пошкодженого транспортного засобу - 4000,00 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 22600,00 грн. Проте, позивачем зазначена не дійсна ціна позову, оскільки відповідно до позовної заяви, ціна позову зазначена у розмірі 100 372, 60 грн., таким чином, до ціни позву не включено суму в розмірі 50 000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди.
Від представника позивача адвоката Сінькової Ю.К. надійшло до суду клопотання про проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 30.10.2020 р. без її участі та участі позивача.
Дослідивши матеріали справи, клопотання представника відповідача, суд приходить до наступного.
Відповідно п.3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.
Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.
Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно постанови п.п.10,13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» подані до суду позовні вимоги чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог. При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.
Позивачем згідно квитанції №0.0..1 від 08.09.2020 року сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 1003,74 грн.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір без урахування суми відшкодування моральної шкоди.
Таким чином, позивачу необхідно доплатити суму судового збору з урахуванням кількості позовних вимог, а також сплаченого судового збору.
Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.
Також, слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1.ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК, України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175,177цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху до усунення позивачем вказаних порушень ст. 177 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 187, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 (21-й окремий мотопіхотний батальйон 56 окремої мотопіхотної бригади Збройних сил України), третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, - залишити без руху.
Надати позивачу термін для усунення вказаних недоліків - 5 днів з дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вказівок суду у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною і повернута їй без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Л.Г. Шатілова