Справа № 522/9750/20
Провадження № 2/522/1472/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 жовтня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері,

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 2-4).

Ухвалою судді Суворівського районного суду м. Одеси від 12.07.2019 року справа направлена до Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю.

12 серпня 2019 року матеріали справи надійшли до Приморського районного суду м. Одеси.

15 серпня 2019 року справа прийнята до розгляду та призначений розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

27 січня 2020 року позивачка уточнила позовні вимоги в якій просить визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 51-52).

Мотивує вимоги тим, що вона зареєстрована та мешкає з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 у квартирі яка належить дідусю. У теперішній час бабуся ій з донькою надала для користування квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка є вільною та більшою за площею. Вони звернулися до центру надання адміністративних послуг для реєстрації у вказаній вище квартирі, але за відсутністю згоди відповідача спеціаліст порекомендував звернутися до суду та визначити місце прошивання дитини. У квартирі, де вони проживають і планують проживати разом за новою адресою створені належні умови для дитини для її проживання, виховання та розвитку, а також в достатній кількості одягу, взуття. Вона працює, забезпечує дитину матеріально, займається ії вихованням та розвитком. Батько відсторонився від участі у вихованні доньки. Ій відомо, що він виїхав за межі України.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

29 жовтня 2020 року до суду надійшла заява позивачки, в якій просить розглянути справу за ії відсутністю позовні вимог підтримує, просить позов задовольнити. На заочний розгляд справи згодна.

Відповідач відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно ст.ст.280-281 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.06.2008 року.

Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить актовий запис за № 2269, зроблений Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з батька аліменти на утримання дитини. Рішення набрало законної сили.

Після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась проживати з матір`ю. Проте, сторони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дитини.

Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дитина навчається в Одеській загальноосвітній школі № 61 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, що підтверджується довідкою від 07.06.2019 року.

На прийомі у службі у справах дітей Одеської міської ради малолітня ОСОБА_3 , 2008 року народження, власноруч написала, що проживає з матір`ю, з батьком та бабусею спілкується.

Окрім того, орган опіки та піклування при вирішення заяви матері дитини про визначення місця проживання дитини визначено, що батько дитини ОСОБА_2 проживає та працює в Угорщині. За допомогою Інтернет - зв`язку, ОСОБА_2 повідомив, що він не заперечує проти визначення місця проживання доньки з матір`ю, але забороняє перереєстрацію дитини без його згоди.

Спеціалістами служби у справах дітей відвідано житло, де мешкає ОСОБА_1 та з`ясовано, що у квартирі створено всі необхідні умови для проживання, відпочинку та навчання, у тому числі, й розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Суд вправі застосувати вищезазначене положення Закону в тому випадку, коли мати та батько дитини проживають окремо, тобто за різними адресами; не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, що відповідає спірним правовідносинам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до

прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 161 СК України визначено правила вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.

Малолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 10.05.2019 року, місце реєстрації має за адресою: АДРЕСА_1 , тобто проживає з матір`ю.

10 травня 2019 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради відмовлено ОСОБА_1 у знятті з реєстрації доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з тим, що особа не подала необхідних документів або інформації (відсутня згода батька на зняття з реєстрації місця проживання дитини). Зазначено, що ОСОБА_2 скасував згоду від 08.05.2019 року (заява від 02.04.2019 року № 113).

Місцем проживання фізичної особи, згідно ч.1 ст.29 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4).

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суворовська районна адміністрація Одеськоїї міської ради (орган опіки та піклування) власним висновком №01-05-3/475вх від 05.11.2019 року вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання, шляхом звернення до юрисдикційного органу.

Проживання дитини разом із матір`ю є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам малолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої доньки з матір`ю, яка фактично проживає з нею, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв`язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному.

Таким чином, враховуючи, що в ході судового розгляду встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 02 листопада 2020 року.

Суддя Р. Д. Абухін

29.10.2020