У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали позовної заяви поданої представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Дубровською Оленою Миколаївною до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на боці відповідача державний нотаріус Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівка Алевтина Василівна про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Дубровська Олена Миколаївна, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на боці відповідача державний нотаріус Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівка Алевтина Василівна про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2020 року вказано позовна заява залишена без руху, із зазначенням недоліків. Так в ухвалі позивачу булло вказано на те, що: позовна заява подана та підписана від імені позивача адвокатом Дубровською О.М. До вказаної позовної заяви долучено ордер серії АО № 1016956 від 13.10.2020 р., який не містить обсягу повноважень та обмежень представника та надані йому право на вчинення окремих процесуальних дій, які належать до спеціальних прав сторони, зокрема подачі від імені заяв довірителя; звернувшись до суду із позовною заявою про визння заповіту ОСОБА_3 від 09 січня 2020 р. за реєстровим номером 3-05, складеним на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 що посвідчений державним нотаріусом Першої Ужгородської нотаріальної контори Ластівкою А.В., недійсним, до позовної заяви не додано копію заповіту який є предметом позову; позивачем не викладено всіх обставин щодо факту прийняття позивачем та відповідачем спадщини після померлого та не зазначено доказів цього. При цьому позивачем вказується, що останній звернувся з заявою про прийняття спадщини, та заведена спадкова справа.

Окрім того в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачу було надано строк для усунення зазначених у ній недоліків позовної заяви.

23.10.2020 р. від адвоката Дубровської Олени Миколаївни, що діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла зава по усунення недоліків позовної заяви. У вказаній заяві зазначено, що на усунення недоліків, які зазначені в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 19.10.2020 року, до вказаної заяви надається довідка Першої Ужгородської нотаріальної контори про те, що ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_3 та відкриття спадкової справи № 63/20. Окрім того адвокат зазначає, що копія оскаржуваного заповіту дійсно не була надано нею до позовної заяви, оскільки помилково залишилася в адвокатському досьє. Так, адвокатом одна копія заповіту разом із заявою від 23.10.2020 року надіслано до суду. Щодо неподання до позовної заяви договору про надання правової допомоги адвокат вказує на те, що положенням ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути 1) договір про надання правової допомоги;2) довіреність;3) ордер;4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Адвокат вказує, що згідно додатків до позовної заяви, окрім іншого, долучено ордер адвоката, що відповідає вимогам ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Окрім того вказує і на те, що в ордері адвоката Дубровської О.М. , відсутні будь-які обмеження повноважень, наданих їй клієнтом, а відтак вона, представляючи інтереси ОСОБА_1 має повноваження на ведення справи в суді, здійснюючи їх від імені позивача. при цьому зазначає, що обмеження її повноважень, як представника на вчинення певної процесуальної дії в ордері не застережені , в тому числі, щодо повноважень на подання позовної заяви та її підпису.

При дослідженні заяви поданої до суду ОСОБА_4 23.10.2020 р., встановлено, що недоліки на які було вказано в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 19.10.2020 року, позивачем (його представником ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_1 ) усунуто частково. Так, до заяви додано копію заповіту, який є предметом оскарження та довідка Першої Ужгородської нотаріальної контори про те, що ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_3 та відкриття спадкової справи № 63/20, однак такі надано лише в одному екземплярі.

Відповідно до ч.1 ст. 177 ЦПК України, документи, що додаються до позовної заяви, визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Конституцією України гарантується право на судовий захист, водночас, виходячи зі змісту ч.2 ст. 68 Конституції України, необізнанність із законами не звільняє від юридичної відповідальності.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в України визнається і діє принцип верховенства права, а статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

При цьому, право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів слід розуміти у праві такої особи на подання відповідних документів та доказів, певне обґрунтування позовних вимог у тій мірі, в якій вона вважає за необхідне, оскільки одним із визначальних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, а особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналіз судової практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (справа «Мушта проти України», заява №8863/06, рішення від 18.11.2010, пункти 37-38; Справа "Golder v. The United Kingdom", заява №4451/70, рішення від 21.02.1975, пункт 38).

Суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (Справа «Надточій проти України», заява № 7460/03, рішення від 15.05.2008, пункт 26; див. серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], no.39594/98, п.72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy), рішення від 28.08.1991, Серія A no. 208-B, п.33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy), рішення від 12.10.1992, Серія A no.245-C, п.26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), no.54698/00, п.28, від 08.06.2006).

В даному випадку представник позивача своєчасно отримав ухвалу суду про залишення позову без руху та був обізнаний із встановленим судом строком для усунення недоліків позовної заяви і відповідно міг, усунути виявлені недоліки, або скористатися своїм правом на подання клопотання про продовження вказаного строку.

Зазначені недоліки не є суто формальними, оскільки перешкоджають дотримання судом приписів ЦПК України.

Надання переваги будь-кому з учасників у справі у вирішенні процесуальних питань (у даному випадку щодо відкриття провадження без доданих до позовної заяви копій всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб) не відповідає таким засадам (принципам) судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Таким чином суд констатує, що недоліки позовної заяви на які було вказано в ухвалі від 19.10.2020 року, позивачем в повній мірі усунуто не було, лише частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Окрім того, право позивача на судовий захист не порушено, оскільки повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду в загальному порядку після усунення недоліків, про що вказав місцевий суд в ухвалі у даній справі, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву поданої представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Дубровською Оленою Миколаївною до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на боці відповідача державний нотаріус Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівка Алевтина Василівна про визнання заповіту недійсним визнати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи,якому повнаухвала судуне булавручена удень їїпроголошення абоскладення,має правона поновленняпропущеного строкуна апеляційнеоскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання) безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош