№ 207/1299/20
№ 2/207/960/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 25 липня 1998 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 348. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з травня 2020 року і на теперішній час вони проживають окремо, у кожного своє особисте життя. ОСОБА_1 вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, причиною стало те, що зникли почуття взаємної поваги та розуміння, постійно виникали сварки, відповідач зраджував позивачці неодноразово з різними жінками, завдавав їй фізичного болю, тому просить шлюб розірвати.

В направленій до суду письмовій заяві позивачка ОСОБА_1 зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, змінити прізвище на дошлюбне, просить розглянути справу без її участі.

Представник відповідача адвокат Орлова О.А. в наданій суду письмовій заяві просить розглянути справу без її участі та без участі відповідача, зазначила, що відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, не заперечує проти повернення позивачу витрат на сплату судового збору. Проте, відповідач заперечує проти обставин, викладених позивачкою в позовній заяві, а саме щодо причин фактичного припинення шлюбних відносин, оскільки сварки не влаштовував, забезпечував сім`ю в повному обсязі. Крім того, відповідач вважає, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу позивача не відповідають критерію розумності їх розміру.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 25 липня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 348 (арк.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с. 8). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. ОСОБА_1 вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Причиною фактичного припинення подружніх стосунків згідно позовної заяви стало те, що зникли почуття взаємної поваги та розуміння, постійно виникали сварки, тому просить шлюб розірвати.

З письмової заяви відповідача вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу стане примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В наданій суду письмовій заяві позивач просить відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім у справі судові витрати - судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Визначаючи розмір судових витрат з оплати професійної правничої допомоги, суд виходить з того, що між ОСОБА_1 та адвокатом Мальцевою Ілоною Миколаївною укладено Договір про надання правничої правової допомоги № 25/05/2020 та додаткові угоди, предметом яких є надання клієнту правову допомогу щодо розірвання шлюбу, та умовами якого було визначено обсяг та вартість надання правничої допомоги, разом з тим, враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати з оплати професійної правничої допомоги у розмірі 1000,00 грн. за складення позовної заяви про розірвання шлюбу, в частині складення заяви про розгляд справи без участі у розмірі 500 грн. - судові витрати з оплати професійної правничої допомоги не підлягають задоволенню, оскільки суд вважає необґрунтованим визначення часу на надання допомоги у складенні заяви про розгляд справи без участі, враховуючи її обсяг, а також, те, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного провадження.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), зареєстрований 25 липня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 348 розірвати.

Змінити прізвище ОСОБА_1 на дошлюбне - ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.