Справа № 266/4065/20
Провадження № 2/266/804/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області Іванець О.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, яка утворилась за період систематичних невиплат у повному обсязі по день ухвалення судового рішення та стягнути моральну шкоду у зв`язку із тривалою затримкою розрахунку по заробітній платі та за період щорічної планової відпустки, що призвело до неможливості провести необхідне оздоровлення як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та утримання сім`ї. В позові зазначив, що 18 квітня 2018 року згідно наказу №51 від 17.04.2018 року позивача було прийнято на роботу до ТОВ «СРЗ» (3) на посаду моторист-матрос. Протягом тривалого часу відповідач накопичував заборгованість по заробітній платі. Станом на кінець липня 2020 року сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати становить 34697 грн. також з 03.07.2020 року по 30.07.2020 року позивач перебував у щорічній основній відпустці. Відповідно до ч. 3 ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати та моральну шкоду.

В подальшому позивач надав уточнену позовну заяву, в якій останній просив стягнути суму заборгованості по заробітній платі за період часу з травня 2018 року по липень 2020 року включно, сума якої склала 34697,80 грн. Стягнути з відповідача компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати за період часу з травня 2018 року по червень 2020 року у розмірі 4059,64 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 серпня 2020 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СРЗ» про стягнення суми заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати та моральної шкоди. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача ТОВ «СРЗ» за довіреністю Новікова І.М., надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що на підприємстві ТОВ «СРЗ» виникли труднощі із дотриманням строків виплати заробітної плати з початку 2019 року та обґрунтована багатьма чинниками. Позивачу станом на 15.09.2020 не виплачено заборгованість по заробітній платі в розмірі 25517,63 грн. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди вважає необґрунтованими.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.09.2020 року у відповідача витребувано відомості щодо наявної заборгованості перед позивачем із зазначенням розміру компенсації у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати у відповідності до вимог Закону України №2050-ІІІ від 19.10.2000 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» стосовно ОСОБА_1

29.09.2020 року відповідачем до суду надано бухгалтерську довідку №62000/10010-11-1604 від 24.09.2020 року, згідно якої заборгованість перед позивачем станом на 23.09.2020 року становить 21970,12 грн. Згідно із ЗУ №2050-ІІІ від 19.10.2020 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» ОСОБА_1 була проведена виплата у розмірі 235,77 грн.

26.10.2020 року представником позивача до суду надано клопотання щодо уточнення позовних вимог по стягненню суми заборгованості з урахуванням виплат за серпень та вересень 2020 року, а саме про стягнення суми заборгованості по заробітній платі з відповідача у розмірі - 28838,46 грн., компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати та моральної шкоди.

Представник позивача Іванова Т.В., яка діє на підставі ордеру надала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі, розгляд справи провести без її участі та участі позивача ОСОБА_1 .

Представника відповідача було повідомлено належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема диспозитивність. Яка відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. ст. 115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

З трудової книжки на ім`я позивача вбачається, що наказом № 51 від 17.04.2018 р. ОСОБА_1 прийнято до ТОВ «СРЗ» на посаду моториста-матроса. (а.с.5), про що також не заперечував Відповідач.

Згідно з розрахунковим листом Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» за липень 2020 року ОСОБА_1 не отримав заробітну плату у сумі 34697,80 грн. (а.с. 6).

Згідно відзиву на позовну заяву, станом на 15.09.2020 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем складала 25517,63 грн. (а.с.35)

Згідно бухгалтерської довідки №62000/10010-11-1604 від 24.09.2020 року наданої відповідачем. (а.с.48), заборгованість перед позивачем станом на 23.09.2020 року становить 21970,12 грн. Також зазначено, що відповідно до ЗУ №2050-ІІІ від 19.10.2020 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» ОСОБА_1 була проведена виплата у розмірі 235,77 грн.

Як вбачається з розрахункових листків ОСОБА_1 та бухгалтерської довідки про заборгованість по заробітній платі наданої Відповідачем за червень 2020 року нарахована заробітна плата 7665,52 грн., за липень 2020 року нарахована заробітна плата 7758,59 грн., за серпень 2020 року нарахована заробітна плата 6627,57 грн., за вересень 2020 року нарахована заробітна плата 8504,41. Загальна сума заборгованості по заробітній платі станом на вересень місяць 2020 року складає 28838,46 грн. (сума заборгованості за червень 2020 року склала 5947,89 грн., за липень 2020 року 7758,59 грн., за серпень 2020 року склала 6627,57 грн., за вересень 8504,41 грн.)

Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача з ТОВ «СРЗ» виникли трудові відносини, що підтверджується, зокрема, записами у трудовій книжці, тому з урахуванням визнання відповідачем заборгованості по заробітній платі перед позивачем станом на 15.09.2020 року в розмірі 21970,80 грн., та враховуючи заборгованість по заробітній платі за вересень 2020 року, загальна сума заборгованості становить 28838,46 грн. та підлягає стягненню з відповідача (вказана сума визначена з врахуванням утримання податку й інших обов`язкових платежів).

Щодо вимог про стягнення суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 4059,64 гривень, суд зазначає наступне.

За статтею 1 Закону № 2050-ІІІ від 19.10.2000 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію один і більше календарних місяців, дається визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверженого Постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив у постанові від 11 липня 2017 року (справа № 21-2003а16).

З розрахунком суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати зробленим позивачем суд не погоджується на наводить наступний розрахунок:

- заборгованість станом на червень місяць 2020 року складала 5947,89 грн., коефіцієнт індексації складав -0,3% (негативний), тому сума компенсації дорівнює 0,00 грн.;

- заборгованість станом на липень місяць 2020 року складала 7758,59 грн., коефіцієнт індексації складав 0,3%, тому сума компенсації дорівнює 23,28 грн.;

- заборгованість станом на серпень місяць 2020 року складала 6627,57 грн., коефіцієнт індексації складав 0,5%, тому сума компенсації дорівнює 33,14 грн.;

- заборгованість станом на вересень місяць 2020 року складала 8504,41 грн., коефіцієнт індексації складав 0,5%, тому сума компенсації дорівнює 42,52 грн., а всього на загальну суму 98,94 грн.

Отже, сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з червня 2020 року по вересень 2020 року складає 98,94 гривень.

Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди», під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Судом встановлено, що Відповідач впродовж декількох місяців не отримував заробітну плату в повному обсязі, у тому числі, після звернення позивача із даним позовом.

Таким чином, суд вважає, що діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, оскільки було порушено право на вчасне отримання заробітної плати в повному обсязі.

При цьому, суд відхиляє твердження представника відповідача щодо недоведеності завдання моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, зокрема, ураховано тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тому суд вважає справедливим визначити суму компенсації в розмірі 2500,00 гривень, та в цій частині позов задовольнити частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про: 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

З огляду на вказане, суд вважає за можливе та необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження позивачу виплати заробітної плати за один місяць.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору за вимоги майнового характеру у розмірі 840,80 гривень на користь держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4,5,13,19,76-81,89,133,141,258-259,263,265,274,354,430 ЦПК України, ст.ст. 115, 233,237-1 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ", , місцезнаходження: м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, 2, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість по заробітній платі у розмірі 28838 гривень 46 копійок, суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період червеня 2020 року - вересеня 2020 року в розмірі 98 гривень 94 копійок які визначені з врахуванням утримання податку й інших обов`язкових платежів та моральну шкоду у розмірі у розмірі 2500 гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СРЗ", , місцезнаходження: м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, 2, на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Іванець О. Д.