Справа № 656/235/20
Номер провадження 2/656/108/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2020 року смт.Іванівка
Іванівський районний суд Херсонської області
головуючого судді Крисанової В.І.
секретаря судового засідання Перепелко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в режимі відеоконференції з Каховським міськрайонним судом Херсонської області та Херсонським міським судом Херсонської області
в порядку загального позовного провадження
справу за позовом в.о. керівника Каховської місцевої прокуратури Джепарова Емір-Усеїна Тальатовича в інтересах держави до Головного управління Держгеокадстру у Херсонській області, ОСОБА_1
про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 28.11.2019 № 5202-СГ, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності № 34664811 та зобов`язання ОСОБА_1 повернути на користь держави земельну ділянку площею 2,0000 га,
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян проводиться один раз у разі одержання земельних ділянок із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0000 га.
Оскільки ОСОБА_1 реалізував своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки площею 2 га на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 27.03.2019 № 2-3891/15-19-СГ, то право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 28.11.2019 № 5202-СГ, набуто ОСОБА_1 в порушенням вимог земельного законодавства. Тому наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 28.11.2019 № 5202-СГ необхідно визнати недійсним, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, земельну ділянку повернути у власність держави.
Просить суд визнати недійсним наказ, скасувати запис про державну реєстрацію права власності права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку та зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 2,00 га нормативною грошовою оцінкою 8 958,93 грн.
01.06.2020 представник ГУ Держгеокадастру у Херсонській області Глібова О.Д. надіслала до суду відзив на позовну заяву, посилаючись на те, що ГУ Держгеокадастру у Херсонській області є територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, на який покладено функції щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, що розташовані за межами населених пунктів. ОСОБА_1 через свого представника за довіреністю ОСОБА_3 , звернувся до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявою від 05.11.2018 про надання йому, як учаснику антитерористичної операції, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0000 га, розташованої на території Української сільської ради Іванівського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства, одночасно підтвердивши, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за даним видом цільового призначення не використав.
Відповідно до ст. 202 ЦК України особа, що звертається із клопотанням про виділення та передачу у власність земельної ділянки вступає в правочин, спрямований на набуття земельної ділянки. ОСОБА_1 , звертаючись до ГУ Держдгеокадастру у Херсонській області через свого представника із заявами від 05.11.2018 та 14.11.2019, повідомив, що не використав своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Про те, що ОСОБА_1 реалізував своє право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки за даним видом використання на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 27.03.2019 стало відомо із позову прокурора. ОСОБА_1 надав недостовірну інформацію, чим порушив публічний порядок та незаконно заволодів державним майном. Відповідно до вимог ст. 228, ст. 215, 203, ч. 2 ст. 215 ЦК України правочин, реалізований на підставі наказу у Держгеокадастру у Херсонській області від 28.11.2019 № 5202-СГ, є нікчемним, його недійсність встановлена законом та не потребує визнання недійсним у судовому порядку. Проект землеустрою, затверджений ГУ Держгеокадастру у Херсонській області в межах повноважень, відповідав вимогам законодавства, земельна ділянка надана у власність ОСОБА_1 відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України. Посилання прокурора на те, що ГУ Держгеокадастру у Херсонській області допустило порушення законодавства, є помилковим та не відповідає дійсним обставинам справи.
Вимоги прокурора про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку заявлені до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області безпідставно, оскільки відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ГУ Держгеокадастру у Херсонській області не є органом реєстрації прав на нерухоме майно.
Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові.
Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Херсонській області Глібова О.Д. у судовому засіданні позов визнала частково, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився двічі, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений судовою повісткою, яка повернулась до суду з відмітною про те, що адресат за зазначеною адресою не проживає (а.с.141,145).
Місцем реєстрації проживання відповідача ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою відділу «Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша» виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 17.04.2020 № 253 (а.с.36).
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений, за згодою представника позивача, суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст. 280 ЦПК України.
З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках.
Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
У позові прокурор посилається на те, що відповідно до діючого законодавства Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, такими органами є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру. ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, як територіальний орган Держгеокадастру, що здійснює розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, та наділений повноваженнями щодо здійснення державного контролю (нагляду) за додержанням земельного законодавства, разом з тим не наділений повноваженнями здійснювати захист державних інтересів у суді та самостійно скасовувати наказ, на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку. Земельна ділянка вибула з володіння (власності) держави внаслідок порушення закону саме територіальним органом Держдгеокадастру, що полягає в прийнятті акту (наказу), в результаті реалізації якого у ОСОБА_1 виникло право власності на земельну ділянку. Тому позов в інтересах держави заявлений прокурором.
Суд вважає, що прокурор обґрунтував підстави представництва інтересів держави в суді, передбачені ст. 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України, зокрема з метою захисту інтересів держави в суді, зокрема повернення земельної ділянки у власність держави у зв`язку з тим, що відсутній орган державної влади, до компетенції якого віднесені ці повноваження.
Згідно з ч. 2, п. «в» ч. 3, ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.
Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 Земельного кодексу України, який передбачає: подачу заяви до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За змістом зазначених норм права, прийняття відповідним органом державної влади рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність особі, є завершальним етапом безоплатного одержання земельної ділянки у власність та підтверджує реалізацію права особи на одержання земельної ділянки із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації по виду використання.
Із матеріалів справи видно, що 18.09.2018 представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_5 подав заяву до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,0000 га, розташовану за межами населеного пункту на території Карпівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, з метою отримання у власність для ведення особистого селянського господарства, зазначивши, що правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення не скористався (а.с.20).
Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.
Отже, з моменту реєстрації права власності на земельну ділянку 05.04.2019, відповідач ОСОБА_1 реалізував своє право на безоплатну передачу земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, передбачене ст. 116 Земельного кодексу України.
14.11.2019 ОСОБА_3 , діючи на підставі довіреності серії ННО 151223 від 22.02.2019, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, розташованої на території Української сільської ради Іванівського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства (а.с.23-24).
Таким чином, ОСОБА_1 всупереч вимогам ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України повторно одержав у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га із земель державної власності безоплатно.
Згідно з ч. 1 ст. 15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», п. 7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, п. 8 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 № 1119, є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань землеустрою - Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Головне управління Держгеокадастру в області діє на підставі Положення, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (далі Положення), згідно з п. 1, п.п. 13, 30 п. 4 якого, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному законодавством; здійснює державних нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі, зокрема в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.02.2003 № 963-ІV в редакції від 28.12.2015, що діяла на час виникнення правовідносин, основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання.
Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Суд не приймає до уваги заперечення відповідача ГУ Держгеокадастру у Херсонській області в тій їх частині, що оскаржуваний наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області щодо ОСОБА_1 є нікчемним правочином, його недійсність встановлена законом і визнання такого правочину недійсним у судовому порядку не вимагається, оскільки Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області, діючи в межах повноважень розпорядився землею державної власності сільськогосподарського призначення поза межами норм безоплатної приватизації, визначених п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, видавши правовий акт (наказ), який не відповідає законові і порушує право державної власності на землю.
Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практики Європейського суду з прав людини у справах «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, втручання в право особи на мирне володіння майном має бути законним, повинно переслідувати «суспільний, публічний» інтерес та бути пропорційним визначеним цілям.
Суд вважає, що втручання держави в право ОСОБА_1 на мирне володіння майном є законним, оскільки право власності на земельну ділянку набуто безпідставно і майно підлягає поверненню у державну власність.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору з 01.01.2020 року за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру становить у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 102,00 грн.
Оскільки позов задоволено повністю, то судовий збір у сумі 6 306,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 12, ст. 13, ч. 3, ч. 4 ст. 56, ст. 81, ч. 1 ст. 141, ст. 263, ст. 265, 354-355 ЦПК України, ч. 1 ст. 393, ч. 1, ч. 2 ст. 1212, ч. 1 ст. 1213 ЦК України, ст. ст. 14, 13, 19, ст. 131-1 Конституції України, ч. 1 ст. 15-1, ч. 2, п. «в» ч. 3, ч. 4 ст. 116, п. «б» ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 126, ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, ч. 4 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», суд
Позов керівника Каховської місцевої прокуратури Джепарова Емір-Усеїна Тальатовича в інтересах держави до Головного управління Держгеокадстру у Херсонській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 28.11.2019 № 5202-СГ, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 34664811 та зобов`язання ОСОБА_1 повернути на користь держави земельну ділянку площею 2,0000 га задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне судове рішення складено 26.10.2020.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. І. Крисанова