"28" жовтня 2020 р.
Справа № 642/1118/20
Провадження №2/642/672/20
21 жовтня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - Бородіної О.В.,
з участю секретаря Добронос Д.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення моральної шкоди, -
до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_2 , який уточним, про стягнення моральної шкоди, завданої вчиненням злочином, у якому просив стягнути на користь позивача з відповідача суму моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.03.2020 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
В судовому засіданні позивач дав пояснення по суті спору, аналогічні викладеним у позові, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, письмових пояснень не надала, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідачем в установлений ч. 7 ст.178ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі„ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 18.09.2019 по справі № 642/3667/19, провадження № 1-кп/642/615/19 гр. ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 7096,90 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн., а всього 8096,90 грн.
Вироком встановлено, що за усною домовленістю з потерпілим ОСОБА_1 з середини лютого 2019 року по 20 квітня 2019 року ОСОБА_2 працювала нянею за адресою: АДРЕСА_1 . В квітні 2019 року, точна дата судом невстановлена, знаходячись у вказаній квартирі з дозволу потерпілого, ОСОБА_2 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхам вільного доступу, зайшла в одну з кімнат, звідки таємно викрала хрест із золота 585 проби, вагою 1,98 грам, вартістю 1881 грн. 00 коп., грошові кошти в сумі 200 доларів США, які згідно офіційного курсу НБУ станом на 01 квітня 2019 року складають 5442 грн. 00 коп. та 100 євро, які згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 01 квітня 2019 року складають 3057 гривень 00 копійок, гаманець бордового кольору зі шкіряного заміннику «Forever young», вартістю 173 грн. 88 коп., в якому знаходились скидочні картки різних магазинів та аптек м. Харкова, візитки лікарів м. Харкова, соціальна картка банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , 3 долари США, які згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 01 квітня 2019 року складають 81 гривня 21 копійка, чоловічу туалетну воду «Bleu de Chanel», об`ємом 100 мл. в оригінальній коробці, вартістю 2701 гривня 00 коп., набір викруток, в прозоро-помаранчевій упаковці з пластика «Miniso Japan», в який входить ручка для викрутка та 30 насадок для викрутки, вартістю 136 грн. 00 коп. З місця скоєння злочину зникла чим заподіяла потерпілому ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 13472 гривні 09 копійок.

У вказаному провадженні ОСОБА_1 визнано потерпілим.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2020 року апеляційну скаргу представника потерпілого задоволено частково, вирок в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, в решті вирок залишений без змін.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 61 КПК України, цивільним позивачем є особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 КПК України передбачено, що права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з положеннями ст. 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Згідно із ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Стаття 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, визначених ст. 3 ЦПК України.

Суд встановив, що в результаті скоєння відповідачем кримінального правопорушення окрім матеріальної шкоди позивачу заподіяно моральну шкоду. Діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, в результаті втрати належного йому майна Дії відповідача ОСОБА_2 спричинили негативні зміни у житті позивача: негативні переживання та спогади, насторога, емоційні реакції при згадуванні; нервозність, дратливість, втрата довіри до людей.

В момент виявлення крадіжки майна він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності. Як зазначив позивач, серед викраденого майна найбільш цінним для родини був золотий хрестик, яким хрестили дитину, та який повернути не вдалось.

В подальшому, позивач змушений звертатися до правоохоронних органів, суду для відновлення порушених прав, витрачати час, вносити зміни до звичайного графіку життя.

Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що між злочинними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, є усі підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Враховуючи викладене та керуючись принципами розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 позивачу у розмірі 25 000 гривень буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони внаслідок дій неправомірного характеру з боку заподіювача шкоди, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із моральними стражданнями ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд -

ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 28.10.2020 року.

Суддя О.В. Бородіна