СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/367/20
ун. № 761/3141/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря Семененко В.С.,

представника заявника Нідзельського О.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла», заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», приватний виконавець Олефір Олександр Олександрович про заміну стягувача у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла», заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», приватний виконавець Олефір Олександр Олександрович про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Згідно з ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 30.01.2020 цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» передано на розгляд до Святошинського районного суду м.Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.04.2020 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 08.09.2020 у справі було витребувано матеріали виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження №58069465 від 14.01.2019, виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В. №1172, виданого 07.06.2013.

З огляду на отримані матеріали, постало питання щодо компетенції суду, до повноважень якого віднесено розгляд вказаної заяви.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст.448 ЦПК України питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом.

В свою чергу, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

За змістом ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі.

У разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС України.

Це відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі №822/1659/18.

Виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про виконавче провадження» та КАС України можна дійти висновку, що суд може замінювати сторону виконавчого провадження при примусовому виконанні за виконавчим написом нотаріуса у порядку адміністративного судочинства.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18.11.2015 року.

Так, згідно з Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.11.2015 року у справі № 6-2391ц15, суд касаційної інстанції закриваючи провадження у справі за заявою сторін про заміну сторони у виконавчому провадженні, виходив із того, що суди при розгляді заяв не врахували та помилково постановили ухвали про заміну сторони виконавчого провадження у порядку цивільного судочинства, не звернувши уваги на те, що виконавче провадження було відкрито з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а не виконавчого листа, виданого судом на підставі судового рішення, ухваленого у порядку цивільного судочинства.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014 року суд касаційної інстанції, закриваючи провадження у справі про заміну сторони виконавчого провадження, виходив із того, що з системного аналізу норм ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у порядку цивільного судочинства суд може замінювати сторону виконавчого провадження лише у тих випадках, якщо примусове виконання проводиться за виконавчим документом, виданим судом при розгляді цивільної справи. У випадку заміни сторони (юридичної особи) у виконавчому написі нотаріуса, який пред`явлено до державної виконавчої служби, сторона відповідно до КАС України має звернутись до адміністративного суду з письмовою заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Вирішення такого спору належить до виключної компетенції адміністративного суду.

Таким чином, заява не підсудна Святошинському районному суду м. Києва та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 255, 260, 448 ЦПК України, ст. ст. 20, 29, 287 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла», заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», приватний виконавець Олефір Олександр Олександрович про заміну стягувача у виконавчому провадженні - закрити.

Роз`яснити заявнику, що заява підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо або через Святошинський районний суд м.Києва до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 27 жовтня 2020 року.

Суддя Ю.В. Войтенко