Справа № 315/1582/20
Номер провадження № 2-з/315/8/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючої судді Романько О.О.

за участю секретаря судового засідання Браціло І.В.,

розглянувши в залі судових засідань м. Гуляйполе Запорізької області без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та поновлення права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

28.10.2020 року до суду звернулася ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та поновлення права власності на квартиру.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що вона має право до подання позову подати заяву про забезпечення позову відповідно до ст.152 ЦПК України. Так, предметом її позову буде визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 .

У вересні 2020 року їй стало відомо, що приватним виконавцем Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №315/1128/13-ц, виданого 26.06.2020 року, та накладено арешт на вказану квартиру.

Після смерті її чоловіка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 вона мала домовленість з ОСОБА_2 , що він буде доглядати її, забезпечуватиме ліками, продуктами, а вона в свою чергу підпише договір довічного утримання, однак помилково уклала договір дарування належної їй квартири.

Посилаючись на ст.ст. 149, 150, 152 ЦПК України прохала вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, так як розгляд справи здійснювався судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зокрема шляхом накладення арешту на майно.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України при цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно п.4 постанови № 9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вжиття заходів забезпечення позову обумовлено ризиками, що можуть виникнути при виконанні рішення суду, в разі ухвалення такого на користь позивача. Визнання ж недійсними договорів має правові наслідки, які настають незалежно від забезпечення позову.

Зазначене відповідає висновку, викладеному Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 листопада 2018 року (справа № 752/7618/18, провадження № 61-46689ск18).

В той же час, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові №700/720/17 від 06.05.2020 року звернув увагу на те, що позовна вимога про недійсність правочину полягає у констатації цього факту. Таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, а тому його виконання не можливо ускладнити чи унеможливити.

Як встановлено судом, заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач вважає незаконним перехід права власності на квартиру АДРЕСА_1 за договором дарування, укладеним 08.12.2010 року між нею та ОСОБА_2 , з підстав того, що вона помилково уклала вказаний договір, так як мала намір укласти договір довічного утримання, а тому має намір подати до суду позов про визнання договору дарування недійсним та поновлення права власності на квартиру.

Разом з тим, відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Гуляйпільського РУЮ Запорізької області Притули Я.В. від 12.02.2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №41993876 з примусового виконання виконавчого листа №315/1128/13-ц, виданого 24.12.2013 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 346944,55 грн.

Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. від 25.08.2020 року відкрито виконавче провадження №62880336 з примусового виконання виконавчого листа №315/1128/13-ц, виданого 26.06.2020 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 346944,55 грн., стягувач ТОВ «Вердикт Капітал».

Вказане свідчить про іншу природу та мету подання заяви про забезпечення позову.

При цьому, заявником в порушення вимог ст.151 ЦПК України не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення позову та співмірності з заявленими вимогами, не надано будь-яких доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову, враховуючи заявлені вимоги, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, так як позовна вимога про недійсність правочину полягає у констатації цього факту і таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, а тому його виконання не можливо ускладнити чи унеможливити.

Крім того, як вбачається зі змісту поданої заяви, заявником не зазначено пропозицій щодо зустрічного забезпечення або наведення доводів на підтвердження відсутності їх застосування.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням зазначеного, вважаю, що заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику, оскільки її подано без додержання вимог, визначених ст.151 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 152, 153 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та поновлення права власності на квартиру - повернути заявнику, так як заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. О. Романько