Справа № 661/1856/20
Провадження № 2/661/584/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Нова Каховка

Новокаховського міського суду Херсонської області

Суддя Ведяшкіна Ю.В.

у цивільній справі №661/1856/20 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чорний Сергій Васильович до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди здоров`ю в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

у с т а н о в и в:

30 квітня 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чорний С.В. звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 12193,65 грн.; моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн. та понесенні нею судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 21 грудня 2014 року близько 22.20 години у м. Нова Каховка, ОСОБА_2 рухаючись на автомобілі «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті доріг вул. Букіна та вул. Першотравнева допустив наїзд на неї як на пішохода, в наслідок чого вона отримала численні ушкодження, а саме: забій головного мозку важкого ступеня, внутрішньо черепна гематома, числені уламкові переломи стінок лівої верхньочелюсної пазухи, парез взору, птоз правого ока, закритий перелом правої лонної та лівої сідаліщної кісток, закритий перелом голівки правої м/голівкової кістки, закритий перелом міжмищелкового пагорба лівої в/гомілкової кістки. У зв`язку з чим вона була змушена витрачати грошові кошти на лікування. Крім того, після ДТП вона отримала значну моральну шкоду, яка полягала у нестерпному фізичному болю, звичайний уклад її життя та життя її родини кардинально погіршився після аварії, оскільки вона була вимушена витрачати кошти на придбання ліків та відвідувати лікарів зокрема в Херсонській області, для діагностування подальшого лікування після отриманих травм, а також проведенням аналізів та лікування. При цьому відповідач не надав будь-якої допомоги їй з метою її лікування чи придбання ліків, тому вона вимушена звернутись до суду із зазначеним позовом.

На підставі ухвали суду від 04 червня 2020 року та у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

19 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла заява відповідача в якій він просить суд відмовити в задоволенні позову, з підставі пропущення позивачем строків звернення до суду із такою заявою, оскільки зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась 22 грудня 2014 року, проте позивач звернувся до суду із позовом лише у 2020 році.

Суд відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, ухвалює рішення в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та не проводячи судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 21 грудня 2014 року, близько 20.20 години ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи за кермом автомобіля марки «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи рух на перехресті вул. М. Букіна та вул. Першотравневіої, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

Зазначенні відомості 22 грудня 2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003234 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

09 січня 2016 року постановою слідчого СВ Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003234 від 22 грудня 2014 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, яка у передбаченому нормами чинного законодавства порядку не оскаржувалась.

Із зазначеної постанови також вбачається, що підчас досудового розслідування встановлено коло очевидців, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які допитані в якості свідків та з показань яких вбачається, що дана дорожньо-транспортна пригода сталась з винної поведінки потерпілої ОСОБА_1 , яка в порушення правил дорожнього руху переходила проїзну частину на заборонений червоний сигнал світлофора, при цьому в даній ситуації водій ОСОБА_2 не допустив порушень правил дорожнього руху України, рухаючись по вул. М. Букіна та проїжджаючи перехрестя з вул. Першотравневою на зелений світловий сигнал світлофора.

Тому, клопотання представника позивача про допит свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , задоволенню не підлягають, оскільки відсутні будь-які об`єктивні данні які б вказували, що зазначенні особи могли бути очевидцями вказаної події, отже сторонами не представленні докази які мають бути дослідження в судовому засіданні, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про призначення справи у судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого №596, ОСОБА_1 , від 29 січня 2015 року, встановлено діагноз: забій головного мозку важкого ступеня. Внутрішня черепна гематома? Численні уламкові переломи стінок лівої верхнечелюсної пазухи. Парез взору. Птоз правого ока. Закритий перелом правої лонної та лівої сідаліщної кісток. Закритий перелом голівки правої м/гомілкової кістки. Закритий перелом міжмищелкового погорба лівої в/гомілкової кістки.

Позивачем надано копії квитанцій за придбання лікарських засобів на загальну суму 12193,65 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в закон із метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності має на меті гарантувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися у разі, якщо суди вирішуватимуть справи про події, які відбулись у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу.

Таким чином, сама ідея позовної давності виправдана метою внести певність щодо наявних прав та обов`язків. Така мета слідує із принципу верховенства права, проголошеного в Преамбулі Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і ця мета імпліцитно пронизує усі статті Конвенції.

Отже, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, суд враховуючи наявність відповідного клопотання відповідача ОСОБА_2 , приходить до висновку, що хоча позивачу ОСОБА_1 завдано тілесні ушкодження джерелом підвищеної небезпеки, проте такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач звернувся до суду із зазначеним позовом 30 квітня 2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності, відлік якої розпочався з 10 січня 2016 року (моменту коли позивач довідалась або могла довідатися про порушення свого права, тобто з наступного дня після винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження, якою встановлено, що за кермом транспортного засобу, яке є джерелом підвищеної небезпеки, перебував відповідач ОСОБА_2 ).

За таких підстав, суд відмовляє в задоволенні позову у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності при зверненні до суду.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають у зв`язку з відмовою в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ч. 4, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чорний Сергій Васильович до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди здоров`ю в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дні вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Судове рішення буде складено 30 жовтня 2020 року.

Суддя Ю. В. Ведяшкіна