Справа №487/5014/18
Провадження №4-с/487/90/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2020 року м.Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., оглянувши матеріали скарги адвоката Ковальова Андрія Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову старшого державного виконавця Олександрійського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) Безпальченка Р.В. від 28.07.2020 р. про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

23.09.2020 р. представник ОСОБА_1 адвокат Ковальов А.І. звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Олександрійського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) Безпальченка Р.В. від 28.07.2020 р. про накладення штрафу, в якій просив скасувати зазначену вище постанову, оскільки вважає її незаконною та такою, що порушує права боржника.

Оглянувши матеріали скарги, суд приходить до переконання про неможливість відкриття провадження у даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Як вбачається з вищезазначеної скарги, то вона подана в порядку ЦПК України.

Розділом VІІ ЦПК України передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень.

Так, згідно з положеннями ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

.Частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 р. у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19), і підстав для відступлення від неї не вбачається.

Враховуючи викладене вище, скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення на нього штрафу не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися адміністративним судом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що подана в порядку ЦПК України скарга, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, вважаю, що у відкритті провадження по даній справі слід відмовити.

Між тим слід зазначити, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт оскарження підпадає під дію ч.1 ст. 287 КАС України, згідно якої учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб, а тому дана скарга на підставі ч.2 ст. 20 КАС України підлягає розгляду в порядку КАС України (адміністративного судочинства) окружним адміністративним судом.

З огляду на вищенаведене заявнику слід роз`яснити, що з даними вимогами він має право звернутися до окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 260, 261, 447, 448, пп.15.5, п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за скаргою адвоката Ковальова Андрія Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову старшого державного виконавця Олександрійського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) Безпальченка Р.В. від 28.07.2020 р. про накладення штрафу - відмовити.

Роз`яснити адвокату Ковальову Андрію Ігоровичу, що з даними вимогами він має право звернутися до окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її повного складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий суддя І.В.Боброва