ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6326/20 Справа № 199/8539/19 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Вектор Плюс на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Вектор Плюс, державного реєстратора комунального підприємства Криничанське бюро технічної інвентаризації Шмідт Надії Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Вектор Плюс (далі-ТОВ ФК Вектор Плюс), державного реєстратора комунального підприємства Криничанське бюро технічної інвентаризації Шмідт Н.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, мотивуючи тим, що 16 травня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0304/0507/88-006, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії (що непоновлюється) у розмірі 39 000 доларів США на строк з 16 травня 2007 року по 15 травня 2017 року та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

Зазначав, що 16 травня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 , який є майновим поручителем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань, передбачених кредитним договором №0304/0507/88-006, укладено іпотечний договір №0304/0507/88-006-2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. та зареєстрований в реєстрі за номером 20.

Відповідно до умов вищезазначеного іпотечного договору предмет іпотеки належить іпотекодавцеві (позивачу) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 липня 1993 року та зареєстроване в КП «Дніпровському міжміському бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером 12 та в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим номером 5423123. Предмет іпотеки має загальну площу 36,9 кв.м, житлову площу 17,4 кв.м і складається з: 1 - коридор; 2 - ванна, 3 - кухня; 4 - житлова; 5,6 - кладові; 1 - лоджія, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вказував також на те, що з інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дізнався про те, що власником квартири загальною площею 36,9 кв.м, житловою площею 17,4 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , стало ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі іпотечного договору, серія та номер: №0304/0507/88 006 - 2, виданий 16 травня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А.; договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер б/н, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.; вимога про усунення порушень основного зобов`язання серія та номер №И -10159-511683, виданий 09 жовтня 2018 року, видавник ТОВ «ФК «Вектор Плюс»; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, виданий 03 листопада 2018 року, видавник Укрпошта.

Вказану реєстраційну дію здійснював державний реєстратор КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Н.М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48251542 від 15 серпня 2019 року, 12:18:16.

Посилаючись на те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48251542 від 15 серпня 2019 року прийняте відповідачем без достатніх правових підстав, просив суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Н.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 48251542 від 15 серпня 2019 року, 12:18:16, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258 на квартиру загальною площею 36,9 кв.м, житловою площею 17,4 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі іпотечного договору серія та номер: №0304/0507/88 006-2, виданий 16 травня 2007 року, видавник: приватний нотаріус ДМНО Кулініч С.А.; договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер б/н, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.; вимога про усунення порушень основного зобов`язання серія та номер №И -10159-511683, виданий 09 жовтня 2018 року, видавник ТОВ «ФК «Вектор Плюс»; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, виданий 03 листопада 2018 року, видавник Укрпошта;скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності: 32831352, внесений на підставі рішення реєстратора КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Н.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 48251542 від 15 серпня 2019 року.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності:32831352,внесений на підставі рішення реєстратора КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Н.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 48251542 від 15 серпня 2019 року. Стягнуто з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 768 грн.40 коп. В задоволенні решти вимог позову відмовлено. В задоволенні позову до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що положення Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки вимоги вказаного Закону розповсюджуються на примусову реалізацію майна, а стягнення на предмет іпотеки звернуто в позасудовому порядку; іпотекодавець письмово звертався до позивача з вимогою щодо погашення заборгованості та з попередженням відносно звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначені докази є в реєстраційній справі та були перевірені державним реєстратором перед прийняттям рішення, що оскаржується позивачем; оцінка зроблена відповідачем та є підставою для скасування оскаржуваного рішення; місцевий суд не врахував, що позивач оскаржує не набуте іпотекодержателем право власності, а дії та рішення державного реєстратора,при цьому дії та рішення державного реєстратора не можуть бути підставою для обґрунтування цивільно-правових вимог до будь-якого іншого відповідача у сфері цивільних відносин.

Правом на надання відзиву сторони по справі не скористались.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 16 травня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0304/0507/88-006, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії (що не поновлюється) у розмірі 39 000 доларів США на строк з 16 травня 2007 року по 15 травня 2017 року та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки передбачені цим договором.

16 травня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 , який є майновим поручителем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань, передбачених кредитним договором №0304/0507/88-006 від 16 травня 2007 року, укладено іпотечний договір №0304/0507/88-006-2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. та зареєстрований в реєстрі за номером 20.

Предметом іпотеки за цим договором є належна позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 червня 1993 року та зареєстрованого в КП «Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі 9п за реєстровим №12 та в реєстрі права власності на нерухоме майно за реєстровим номером 5423123 квартира загальною площею 36,9 кв.м, житловою площею 17,4 кв, і складається з: 1 - коридор; 2 - ванна, 3 - кухня; 4 - житлова; 5,6 - кладові; 1 - лоджія, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.35-36).

Відповідно до умов п.12 іпотечного договору №0304/0507/88-006-2 за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема:згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя; укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в пп.12.3.1. та 12.3.2. цього пункту договору (пункт 12.3 іпотечного договору від 16 травня 2007 року).

Згідно п.п.12.3.1 задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку.

Згідно п.12.3.1 іпотечного договору від 16 травня 2007 року сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України "Про іпотеку, свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п.12.3. цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов`язання.

Судом першої інстанції також встановлено, що державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Н.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 48251542 від 15 серпня 2019 року, 12:18:16 та було зареєстровано право власності відповідача-1 на предмет іпотеки. Підстава виникнення права власності: іпотечний договір серія та номер: №0304/0507/88 006-2, виданий 16 травня 2007 року видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А.; договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер б/н, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.; вимога про усунення порушень основного зобов`язання серія та номер №И-10159-511683, виданий 09 жовтня 2018 року, видавник ТОВ «ФК «Вектор Плюс»; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, виданий 03 листопада 2018 року, видавник Укрпошта (а.с.16-18).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття рішення про державну реєстрацію права власності відповідач не звернув увагу на відсутність оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності на момент набуття іпотекодержателем предмету іпотеки у власність за вартістю, визначеною таким суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про іпотеку»; згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю та боржнику (позичальнику) письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором, також квартира в АДРЕСА_1 , яка використовується як місце постійного проживання позивача, не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі дії Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі шляхом реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» як забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору від 16 травня 2007 року №0304/0507/88-006, укладеного в іноземній валюті, відтак, були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону «Про іпотеку»)

Згідно з частинами першою та третьою статті 36 Закону «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Системний аналіз вказаних норм матеріального права, дає підстави дійти висновку про те, що вибір способу правового захисту належить іпотекодержателю, задоволення вимог за рахунок іпотечного майна підлягає урахуванню при вирішенні позову про стягнення заборгованості за кредитними договором. Обрання певного способу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Під час розгляду справи даної категорії суди мають врахувати висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно того, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права (пункт 5.17 постанови від 04 вересня 2018 року у справі №915/127/18).

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною другою статті 18 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок проведення державної реєстрації прав.

У частині першій статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі №205/578/14-ц, провадження №14-48цс19).

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з пунктом 61 Порядку у редакції, чинній на час проведення реєстрації права власності, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1)копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2)документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3)заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10,18 Закону №1952-IV та статті 37 Закону №898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №638/20000/16-ц, провадження №14-2цс19).

Підтвердженням надіслання банком іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення виконання договору позики, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року №211.

У пункті 3 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону.

У пункті 1 Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги в частині часткового виконання даних вимог, передбачених законом, оскільки у матеріалах справи є копії письмових вимог від 09 жовтня 2018 року за №4-10160-511683 №4-10159-511683 та копії поштових повідомлень про їх отримання 30 жовтня 2018 року ОСОБА_1 та 31 жовтня 2018 року ОСОБА_2 (а.с.8,9,10,196,197,198). Також в матеріалах справи (а.с.199) міститься висновок про вартість майна (предмету іпотеки) від 05 червня 2019 року.

В той же час посилання апеляційної скарги на помилкове зазначення судом першої інстанції як на підставу для часткового задоволення позову те, що на квартиру, яка є предметом іпотеки, не могло бути примусово звернуто стягнення шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно під час дії Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з подальшою відмовою у задоволенні позовних вимог, оскільки Велика Палата Верховного суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі №646/3116/18 (провадження № 14-45цс20) виклала правовий висновок про те, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» поширюється на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі).

Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону №1304-VII міститься й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №802/1340/18-а.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону №1304-VII, який передбачає тимчасову заборону на примусове звернення стягнення на нерухоме майно, але вказані вимоги закону залишились поза увагою державного реєстратора комунального підприємства Криничанське бюро технічної інвентаризації ОСОБА_3 під час вчинення оспорюваного запису про право власності.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що, з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Вектор Плюс залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.