Справа № 219/6775/20
Провадження № 2/219/2504/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.

за участю секретаря Петрейко А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Бахмут в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

17 липня 2020 року ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , місце проживання якого: АДРЕСА_2 , про встановлення батьківства та стягнення аліментів, в якій просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від його щомісячного доходу, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, мотивуючи заявлені вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_2 позивачка познайомилась 11.12.2009 року, а 08.01.2010 року вони стали мешкати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Разом вони мешкали у її батьків за адресою: АДРЕСА_3 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет. У березня 2010 року вона завагітніла від відповідача, та ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина ОСОБА_3 . Вона зареєструвала дитину як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на своє прізвище, відомості про батька в свідоцтві про народження дитини указані з її слів, ім`я та по-батькові - відповідача. Реєстрація народження дитини відбулась в порядку ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідач є біологічним батьком дитини. Він фактично виконував батьківські обов`язки щодо цієї дитини: виховував та матеріально утримував сина. Їх син ОСОБА_3 сприймає відповідача як батька. 15.06.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в органі РАЦС. В шлюбі в них народилась дитина - син: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З червня 2019 року по теперішній час шлюбно-сімейні стосунки між нею та відповідачем припинені, разом вони не мешкають. Відповідач інколи допомагає їй матеріально. В теперішній час вона подала до суду позов про розірвання шлюбу з відповідачем, та на стягнення аліментів на сина ОСОБА_5 . Після того, як були припинені шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем, він фактично виключив із свого життя їх сина ОСОБА_3 . Позивачка вважає, що це несправедливо, та бажає захистити права цієї дитини. Як на її думку, син повинен носити прізвище свого батька - ОСОБА_2 , а відповідач повинен виконувати свої батьківські обов`язки відносно цієї дитини. В даний момент їх син ОСОБА_3 мешкає із нею, та знаходиться на її утриманні.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 09 годину 10 хвилин 28 вересня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.

Підготовче судове засідання призначене на 28 вересня 2020 року було відкладено на 14 годину 00 хвилин 27 жовтня 2020 року у зв`язку з неявкою сторін.

До судового засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною довідкою про смс-повідомлення, надала суду заяву, в якій зазначила, що справу просить розглянути без її участі, позов підтримує та просить суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою їх місцезнаходження. Згідно телефонограми суду від 27.10.2020 року відповідач повідомив про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, щодо позову не заперечує, визнає себе батьком дитини та щодо стягнення аліментів не заперечує, просить справу розглядати без його участі.

При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим судом ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до частини 4 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, підтверджено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області. Його батьком зазначено ОСОБА_8 , громадянин України, а матір`ю - ОСОБА_1 . Про народження дитини вчинено актовий запис № 753 від 08 грудня 2010 року (а. с. 5), даний факт підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, сформованого 16.07.2020 року за № 9 (а. с. 6).

Отже малолітній ОСОБА_3 народився в період коли сторони по справі не перебували у зареєстрованому шлюбі. Актовий запис про його народження також вчинений раніше.

З свідоцтва про шлюб від 15 червня 2013 року НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а. с. 8), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15 червня 2013 року уклав шлюб з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідний актовий запис № 204, та останній було присвоєне прізвище ОСОБА_1 .

В матеріалах даної цивільної справи мається свідоцтво про народження НОМЕР_4 , виданого Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 27 березня 2018 року, згідно якого ОСОБА_5 народівся ІНФОРМАЦІЯ_4, та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 9).

Згідно копії акту про фактичне проживання від 22.06.2020 року, складеного комісією у складі заступника директора та паспортиста, та затвердженого директором ПП «ВІЛС», в квартирі АДРЕСА_3 , особовий рахунок № НОМЕР_5 , ОСОБА_1 є власницею вищевказаної квартири, разом з нею також проживають її мати ОСОБА_10 , чоловік ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 (а. с. 7).

На фотографіях, які долучені до позову, зображений відповідач ОСОБА_2 разом з дитиною чоловічої статті (а. с. 10, 11, 12).

Положеннями статей 1, 2, 18, 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Разом із тим, згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства як передбачено ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст. ст. 122,124,126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини.

Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

У відповідності до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

З системного аналізу положень ст. 129 СК України в сукупності з нормами глави 5 ЦПК України, яка регулює докази та доказування, вбачається, що доказами у даній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності, які підтверджують чи спростовують походження дитини від певної особи.

Так, згідно поданої матір`ю дитини позовної заяви, остання визнає той факт, що народжений нею цивільному шлюбі з відповідачем син - ОСОБА_3 походить від її чоловіка (на теперішній час офіційного, з яким уклали шлюб після народження сина) - ОСОБА_2 , який є біологічним батьком хлопчика.

У відповідності до вимог ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Як встановлює ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положення ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ст. 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч.8 ст.7, ч.2 ст.150, ст.180 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.182 СК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Наведені норми закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від повного та постійного виконання обов`язку утримувати дитину, а тому аліменти на дитину підлягають стягненню в судовому порядку.

Окрім того, відповідно до норм частини 1 статті 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. А тому відповідно до цієї норми Закону позивач має право самостійно звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує неналежне виконання відповідачем батьківського обов`язку по утриманню дитини та перекладення батьківського обов`язку по утриманню та вихованню дитини-позивача на іншу особу, хоча зобов`язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя. Взято до уваги те, що по віку та здоров`ю відповідач являється працездатною, а тому спроможна сплачувати аліменти на утримання дитини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги позивачу на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст. 180-184 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітньої дитини (позивача), починаючи з дня звернення до суду.

Отже, приймаючи до уваги сукупність всіх досліджених доказів, визнання матір`ю дитини батьківства позивача щодо народженого нею ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_3 , суд вважає, що позов слід задовольнити.

Задовольняючи позов суд виходить насамперед із інтересів дитини. Ці інтереси більш за все відомі матері дитини. Вона у своєму позові та заяві про розгляд справи у її відсутність просила позов задовольнити, вважаючи що таке рішення буде відповідати інтересам дитини.

Рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини в порядку ст. 134 СК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128, 129, 134, 182, 199, 200 СК, ст. ст. 1, 2-4, 5, 7, 12, 76-89, 109, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , місце проживання якого: АДРЕСА_2 , про визнання батьківства та стягнення аліментів - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Донецької області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , - батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого ОСОБА_1 в м. Артемівськ (зараз м. Бахмут) Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання якого: : АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 липня 2020 року до досягнення дитиною - ОСОБА_3 повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Медінцева

27.10.2020