справа № 208/6080/19
№ провадження 2/208/801/20
22 липня 2020 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., при секретарі Вілкової Ю.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Заводський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту, -
Позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до суду із позовною заявою ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Заводський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту.
В обґрунтування позовним вимог зазначає, що 18.07.2008 р. ОСОБА_1 та відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» -правонаступник АТ «Альфа - Банк» уклали кредитний договір № 0316/0708/55-032 за умови якого відповідач отримала кошти в розмірі 24 460,00 доларів США.
25.05.12 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Згідно п.2.1 договору продавець погоджується продати право вимоги та передати їх покупцю цим погоджується купити право вимоги, прийняти їх ц сплатити загальну купівельну ціну. Також згідно цього договору право вимоги переходить від подавця до покупця, обов`язки продавця передати право вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту прийму -передачі прав вимоги.
15.06.2012 р. між ПАТ «Альфа Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі продажу прав вимоги. Згідно умов цього договору продавець погоджується продати право вимоги та передати їх покупцю, а покупець погоджується купити право вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Право вимоги переходять від продавця до покупця, та обов`язки передати право вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання -передачі прав вимоги.
Отже в наслідок укладання вказаних договорів відбулося заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора за договором № 0316/0708/55-032. Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним договором належать АТ «Альфа-Банк».
18.07.2008 р. укладено іпотечний договір відповідно до яких, на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: трикімнатну квартиру загальна площа 52,9 кв.м. житлова 37,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Через систематичне невиконання боржником умов кредитного договору банк змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. 21.06.2019 р. право власності на майно було зареєстроване за АТ «Альфа Банк». Позивачу стало відомо, що реалізувати на даний час майно не можливо оскільки Заводським відділом державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про арешт майна відповідача та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно.
Тому, просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Альфа Банк», а саме: трикімнатну квартиру загальна площа 52,9 кв.м. житлова 37,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., та стягнути солідарно судовий збір.
В судове засідання представник позивача АТ «Альфа-Банк» не з`явився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився про день місце та час повідомлений належним чином, відзиву не надав.
В судове засідання представник Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не з`явився, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника, винести рішення на розсуд суду.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки сторони та їх представники не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
18.07.2008 р. ОСОБА_1 та відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» - правонаступник АТ «Альфа - Банк» уклали кредитний договір № 0316/0708/55-032 за умови якого відповідач отримала кошти в розмірі 24 460,00 доларів США.
25.05.12 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Згідно п.2.1 договору продавець погоджується продати право вимоги та передати їх покупцю цим погоджується купити право вимоги, прийняти їх ц сплатити загальну купівельну ціну. Також згідно цього договору право вимоги переходить від подавця до покупця, обов`язки продавця передати право вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту прийму -передачі прав вимоги.
15.06.2012 р. між ПАТ «Альфа Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі продажу прав вимоги. Згідно умов цього договору продавець погоджується продати право вимоги та передати їх покупцю, а покупець погоджується купити право вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Право вимоги переходять від продавця до покупця, та обов`язки передати право вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання -передачі прав вимоги.
Отже в наслідок укладання вказаних договорів відбулося заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора за договором № 0316/0708/55-032. Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним договором належать АТ «Альфа-Банк».
18.07.2008 р. укладено іпотечний договір відповідно до яких, на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: трикімнатну квартиру загальна площа 52,9 кв.м. житлова 37,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Через систематичне невиконання боржником умов кредитного договору банк звернув стягнення на предмет іпотеки. 21.06.2019 р. право власності на майно було зареєстроване за АТ «Альфа Банк». Позивачу стало відомо, що реалізувати на даний час майно не можливо оскільки Заводським відділом державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову № 49459035 від 20.11.2015 р. про арешт майна відповідача та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно, номер запису про обтяження 12241929.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.
При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
Враховуючи викладене та те, що на даний час державний виконавець не має можливості зняти арешт трикімнатну квартиру загальна площа 52,9 кв.м. житлова 37,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., чим порушує права позивача як власника відповідального майна.
Керуючись ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 7, 19, 175, 268, 280, 284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Заводський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту, задовольнити.
Звільнити майно - а саме: трикімнатну квартиру загальна площа 52,9 кв.м. житлова 37,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з під арешту, який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер 49459035 винесену 20.11.2015 року Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з реєстраційним номером запису про обтяження 12241929.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.
Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.