Справа № 346/3433/20
Провадження № 22-ц/4808/1118/20
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Девляшевського В.А.,Бойчука І.В.

секретаря Мельник О.В.

з участю ОСОБА_1 її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2020 року, постановлену у складі судді Яремин М. П.у м.Коломиї,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту.

Позовна заява мотивована тим, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 14 серпня 2019 року в справі №346/3769/19 накладено арешт на житловий будинок, господарські будівлі і споруди та земельну ділянку площею 0,2474 га, кадастровий номер :01:001:0057 по АДРЕСА_1 . Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27 травня 2020 року за нею визнано право власності на Ѕ житлового будинку, господарський будівель і споруд, Ѕ частини земельної ділянки площею 0,2474 га, кадастровий номер :01:001:0057 по АДРЕСА_1 та відмовлено їй у знятті арешту з вказаного майна як передчасно. Посилаючись на те, що ззачене рішення суду вступило в законну силу 07 серпня 2020 року, просила звільнити з-під арешту нерухоме майно Ѕ житлового будинку, господарський будівель і споруд, Ѕ частини земельної ділянки площею 0,2474 га, кадастровий номер :01:001:0057 по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення майна, а саме Ѕ житлового будинку, господарський будівель і споруд, Ѕ частини земельної ділянки площею 0,2474 га, кадастровий номер :01:001:0057 по АДРЕСА_1 з-під арешту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду з направленням на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 травня 2020 року, яким за нею визнано право власності на Ѕ житлового будинку, господарський будівель і споруд, Ѕ частини земельної ділянки площею 0,2474 га, кадастровий номер :01:001:0057 по АДРЕСА_1 та набрало законної сили 27 травня 2020 року. Таким чином просила зняти з-під арешту майно, який їй належить на підставі рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні, ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 4 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що є таке, що набрало законної сили рішення у справі у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, з такими висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Відмова у відкритті провадження у справі у цьому разі можлива за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який подано.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Такий правовий висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 13 травня 2020 року (справа № 265/4455/19)

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 07 серпня 2020 року за ОСОБА_4 визнано право власності на Ѕ житлового будинку, господарський будівель і споруд, Ѕ частини земельної ділянки площею 0,2474 га, кадастровий номер :01:001:0057 по АДРЕСА_1 . В решті позову відмовлено.

У серпні 2020 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 про звільнення майна з під арешту.

При цьому позивачка просила захистити її право посилаючись на те, що заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 травня 2020 року вступила в силу 07 серпня 2020 року та за нею визнано право власності на майно.

Таким чином, підстави позову у цивільній справі № 346/4970/19 та у цій справі не є ідентичними, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав, тому висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі є незаконним.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом п.п.1,3,4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам зазначеного закону, тому підлягає скасуванню з направлення справи суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 374,379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2020 року скасувати, справу направити для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 28 жовтня 2020 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський