Справа № 635/58/20
Провадження № 2/635/1228/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

09 квітня 2020 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар Зуєнко В.В.

розглянувши у спрощеному провадженні в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна, третя особа: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуте майно, а саме грошові кошти в розмірі 16536,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 04 лютого 2016 року по проспекту Гагаріна міста Харкова зі сторони смт. Безлюдівка Харківського району ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «ГАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_3 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована. 18 липня 2018 року відповідач звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди відповідача складає 16536,00 гривень. 04 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено мирову угоду, відповідно до умов якої ОСОБА_2 здійснив відшкодування ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, витрат на поховання у сумі 202161,25 гривень, а остання визнала, що сума відшкодування є безспірною та остаточною, а також те, що з укладенням даної мирової угоди та належним її виконанням припиняються підстави для стягнення з ОСОБА_2 будь-яких грошових коштів. Таким чином, відповідач не мала підстав для отримання від позивача грошових витрат у розмірі 16536,00 гривень та набула їх безпідставно, що змусило позивача звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року відкрито провадження по справі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 04 лютого 2016 року о 09:30 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ГАЗ 3110, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна зі сторони селища Безлюдівка Харківського району Харківської області в напрямку центру міста Харкова, грубо порушив вимоги ПДР та поблизу будинку 182 по вулиці Драгомирівська допустив наїзд на малолітню ОСОБА_3 , про що свідчать дані протоколу від 04 лютого 2016 року огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, дані повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 18 жовтня 2016 року та дані схеми дорожньо-транспортної пригоди від 04 лютого 2016 року.

В результаті ДТП, що сталася 04 лютого 2016 року пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , що видано 09 лютого 2016 року виконавчим комітетом Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області.

Причиною смерті ОСОБА_3 є несумісна із життям травма голови, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 445-ДМ/16 від 05 лютого 2016 року та довідкою про причини смерті № 445-ДМ/16 від 05 лютого 2016 року.

Вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2018 року (справа № 641/3379/16-к), встановлено, що 04 лютого 2016 року приблизно о 09:30 ОСОБА_2 керував технічно справним автомобілем ГАЗ-3110, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по проспекту Гагаріна зі сторони селища Безлюдівка Харківського району Харківської області в напрямку центру міста Харкова. В ході руху, в районі будинку № 182 по вулиці Драгомирівській ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п.п. 15.1, 18.1 Правил дорожнього руху України та скоїв наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_3 , яка перетинала проїжджу частину дороги з права на ліво по ходу руху автомобіля ГАЗ-3110. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання.

18 липня 2018 року потерпіла ОСОБА_1 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної події, яка мала місце 04 лютого 2016 року.

Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 8226 від 28 серпня 2018 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04 лютого 2016 року, нараховано страхове відшкодування в розмірі 16536,00 гривень.

29 серпня 2018 року МТСБУ виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 16536,00 гривень, про що свідчить платіжне доручення № 992794 від 29 серпня 2018 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 04 червня 2019 року затверджено мирову угоду від 04 червня 2019 року, укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до умов якої сторони домовилися про врегулювання спору в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, що спричинила смерть малолітньої особи. ОСОБА_2 здійснив відшкодування матеріальної та моральної шкоди, витрат на поховання, судових витрат ОСОБА_1 у розмірі 202161,25 гривень, з них: матеріальна шкода в розмірі 357,19 гривень; відшкодування витрат на поховання в розмірі 59110,00 гривень; відшкодування моральної шкоди в розмірі 133194,06 гривень; витрати на правову допомогу в розмірі 9500,00 гривень. ОСОБА_1 повністю відмовилася від своїх позовних вимог та визнала вказані виплати безспірними та остаточними.

ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 202161,25 гривень, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів по мировій угоді від 04 червня 2019 року.

Також в якості доказів суду надано: свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 07 серпня 2004 року Комунарською сільською радою Харківського району Харківської області, де вказано, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про поховання ОСОБА_3 ; письмові пояснення ОСОБА_4 ; копія позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, що спричинило смерть малолітньої особи; відповідь ОСОБА_2 на претензію від 08 липня 2019 року; чеки та квитанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини третьої ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 35.1, ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування

Відповідно до п. 36.1, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Отже, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Разом з тим у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно з частиною першою вказаної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснення розрахунку, за якими була проведена виплата страхового відшкодування, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Враховуючим, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач діяла недобросовісно при зверненні щодо отримання коштів у зв`язку із смертю її дочки ОСОБА_3 , тому суд приходить до висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна в розмірі 16536,00 гривень задоволенню не підлягає і відмовляє з задоволенні заявлених вимог за їх недоведеністю.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат та судові витрати понесені позивачем відносить за його рахунок.

Керуючись ст.ст. 13, 81-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 1212, 1215 Цивільного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

в задоволенні вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна в розмірі 16536,00 гривень - повністю відмовити.

Судові витрати понесені Моторним (транспортним) страховим бюро України - віднести за його рахунок.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України. Вказаний строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобіганню поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобіганню поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: місто Київ, бульвар Русанівський, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 10 квітня 2001 року Харківським РВ УМВС України в Харківській області, місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 13 квітня 2020 року.

Суддя О.М. Пілюгіна