Провадження № 2/752/53/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 вересня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Рожок В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Києві справу за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 - про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

06.08.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 26.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту №718 (далі Договір кредиту), згідно умов якого відповідачка отримала від Банку кредит в сумі 45 499,73 доларів США, який зобов`язалася повернути у повному обсязі до 25.05.2012 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом.

У порушення умов Кредитного договору, ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 09.07.2015 року, в неї виникла заборгованість перед Банком в розмірі 63 715,71 доларів США, що за курсом НБУ на 09.07.2015 року є еквівалентом 1 399 946,30 грн.

Позивач, шляхом направлення вимоги про порушення зобов`язання, повідомляв відповідачку про існування заборгованості та обов`язок її погашення, проте на час звернення з позовом заборгованість не погашена.

Посилаючись на порушення, ОСОБА_1 в односторонньому порядку умов Кредитного договору та правил ст.ст. 526, 530, 629, 1049, 1054 ЦК України, що полягало в припиненні повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, а також на умов п.4.1. Кредитного договору та положень ст.ст. 549, 611 ЦК України, проcив:

cтягнути з відповідачки на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 09.07.2015 року становила 63 715,71 доларів США, що за курсом НБУ на 09.07.2015 року є еквівалентом 1 399 946,30 грн., та сплачений судовий збір при зверненні до суду з позовом.

Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали, подали до суду заперечення на позовну заяву та заяву про застосування позовної давності, вважали позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, просили відмовити в позові повністю.

У запереченнях на позовну заяву представник відповідачки зазначив, що в доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості містяться розбіжності, які виявляються при калькуляції наведених в розрахунку сплачених сум та залишку заборгованості за кредитом; розрахунок здійснено за договором №718/380, який з відповідачкою не укладався. Крім того, кінцевий термін повернення заборгованості за укладеним сторонами договором та додатковою угодою визначено 25.05.2014р. Оскільки позивач звернувся в суд за стягненням заборгованості, в тому числі й пені, 07.08.2015 року, то ним пропущено визначений ст.258 ЦК України строк позовної давності. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

У заяві про застосування позовної давності, представник відповідачки зазначив, що останній платіж внесено відповідачкою 24.09.2008 року, тобто, при відсутності платежу у визначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права. Відповідно п.1.1 Кредитного договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань - внесення щомісячних платежів. Пунктом 4.4 Кредитного договору встановлено, що у разі порушення Позичальником будь-якого обов`язку за п. п. 3.3.7, 3.3.8 договору (повертати отриманий кредит з дотриманням графіку, що вказаний у таблиці п.1.1 Кредитного договору; сплачувати проценти в порядку, визначеному в п.2.5 Кредитного договору, та комісії в порядку визначеному договором), протягом одного календарного місяця поспіль Позичальник має протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення з вимогою Кредитора про повернення заборгованості за цим договором, повернути кредитору в повному обсязі свою заборгованість за цим договором (строкову та прострочену), а також погасити вимоги кредитора, що випливають з цього договору, в тому числі: кредит, проценти, комісії, неустойку (пеню, штрафи).

Звернув увагу на те, що початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв`язку з порушенням відповідачем обов`язку щодо сплати щомісячного платежу у позивача виникло право на повернення кредиту достроково. Таким чином, у відповідності з положеннями ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності для стягнення основної вимоги необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) можливості застосування позивачем права на повернення кредиту достроково. Зі спливом строків позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Просив застосувати позовну давність, в позові відмовити.

Відповідно п.9 роділу ХІII ЦПК України «Перехідні положення» (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, дану справу, провадження в якій відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, суд розглядає за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити із заявлених підстав. Посилався на те, що позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, відповідачка своїх зобов`язань за договором не виконала. Також посилався на те, що 11.10. 2013 року. відповідачка зверталася до позивача із заявою про реструктуризацію кредитної заборгованості за Кредитним договором, в реструктуризації боргу було відмовлено, оскільки відповідачка відмовилася підписати договір, проте оригінал цієї заяви в Банку відсутній.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Підтримав доводи, викладені в письмових запереченнях та заяві про застосування позовної давності, доповнив заперечення на позов у додаткових поясненнях (а.с.161-163), зазначивши, що останній платіж, згідно довідки позивача від 28.12.2015року., було внесено відповідачем 26.05.2010 року. У зв`язку з порушенням відповідачкою обов`язку щодо сплати щомісячного платежу в позивача виникло право на повернення кредиту достроково, а позивач вернувся в суд вимогою захисту своїх інтересів лише 03.08.2015року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Зі спливом строків позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Не визнав факту звернення позивачки до позивача із заявою про реструктуризацію кредитної заборгованості. Просив застосувати позовну давність до заявлених вимог, у позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_1 просила відмовити з задоволенні заявлених до неї позовних вимог, посилаючись на виконання нею зобов`язань за договором.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, відповідачку ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст.15 ЦК України).

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України).

Відповідно положень частин 1, 2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У судовому засіданні встановлено, що 26.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту №718, згідно п.1.1., п.1.2 якого Кредитор надає, а Позичальник отримує грошові кошти в сумі 43 156,00 доларів США з обов`язком виплати Кредитору 12,5% та повернення кредиту до 10-го числа місяця згідно з графіком, з кінцевим терміном повернення останньої його частини в сумі 556,00 доларів США не пізніше 25 травня 2012 року, а також обов`язком дострокового повернення Кредиту відповідно до умов цього Договору та/або договорів, що забезпечують (забезпечуватимуть) виконання Позичальником його обов`язків за цим Договором, та/або чинного законодавства України, на купівлю транспортного засобу марки NISSAN моделі X-TERRA 4.0 випуску 2005 року ідентифікатор №5N1AN08W65C629438. (том №1 а.с.6-9).

14.08.2009 року сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту №718 від 26.05.2006 року, якою, зокрема, викладено перший абзац п.1.1 та п.п.1.1.1 та п.1.1. Договору кредиту в новій редакції: «Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 45 499,73 доларів США, зі сплатою 12,5 процентів річних починаючи з 01.11.2008 року, та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 25.05.2014 року згідно графіку» том №1 а.с. 10-11).

Також 26.05.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання відповідачкою взятих на себе за Кредитним договором зобов`язань, укладено Договір застави майна №04/З-1001, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстровано в реєстрі за №1862д (далі - Договір застави). (том №1 а.с.17-18).

14.08.2009 року сторонами укладено договір про внесення змін до Договору застави, яким внесено зміни: в частині кінцевого терміну повернення заборгованості до 25.05.2014 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених Договором кредиту та/або договорами, що забезпечують (забезпечуватимуть) виконання Заставодавцем його обовя`язків за Договором кредиту та/або чинним законодавством України; щодо сплати Заставодавцем процентів за користування кредитом за Договором кредиту, на умовах останнього, у розмірі 12,5 відсотків річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені Договором Кредиту на умовах останнього. (том №1 а.с.14).

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за Договором кредиту та Додатковою угодою №1 до цього договору, надав відповідачці грошові кошти в сумі 45 499,73 доларів США. (том №1 а.с.16).

Відповідачка ОСОБА_1 отримала кредитні коштів в сумі 45 499,73 доларів США на зазначених в Договорі кредиту та Додатковій угоді №1 до цього договору умовах.

Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що в порушення умов укладених з ОСОБА_1 зазначених договорів, свої зобов`язання відповідачка належним чином не виконувала, 26.05.2010року перестала сплачувати Банку передбачені цими договорами платежі, внаслідок чого, станом на 09.07.2015 року, у відповідачки виникла заборгованість перед Банком в розмірі 63 715,71 доларів США, що за курсом НБУ на 09.07.2015 року є еквівалентом - 1 399 946,30 грн. (том №1 а.с.12-15).

Правилами статтей 1049,1050,1048 ЦК України встановлено: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідачка ОСОБА_1 , позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з підстав порушення позивачем строків позовної давності при зверненні до суду з позовом.

Так, позивач ПАТ «Укрсоцбанк», який ухвалою суду від 04.02.2020 року був замінений на його правонаступника АТ «Альфа-Банк», до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 звернувся 07.08.2015 року.

За даними наданої 28.12.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» довідки б/н, відповідачка ОСОБА_1 на виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №718 від 26.05.2006 року на рахунок позивача 26.05.2010 року внесла останній платіж у виді сплати відсотків за кредитом в сумі 500 доларів США, що стверджується наданою представником позивача довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» б/н від 28.12.2015року. (том №1 а.с. 97).

За змістом п.1.1 Кредитного договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань - внесення щомісячних платежів.

Пунктом 4.4 Кредитного договору встановлено, зокрема, що у разі порушення Позичальником будь-якого обов`язку за п. п. 3.3.7, 3.3.8 договору (повертати отриманий кредит з дотриманням графіку, що вказаний у таблиці п.1.1 цього договору; сплачувати проценти в порядку, визначеному в п.2.5 цього договору, та комісії в порядку визначеному цим договором), протягом одного календарного місяця поспіль Позичальник має протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення з вимогою Кредитора про повернення заборгованості за цим договором, повернути кредитору в повному обсязі свою заборгованість за цим договором (строкову та прострочену), а також погасити вимоги кредитора, що випливають з цього договору, в тому числі: кредит, проценти, комісії, неустойку (пеню, штрафи).

Банком за вих. № 33256 від 13.05.2015року відповідачці було направлено поштою повідомлення про наявність заборгованості за Кредитним договором в загальному розмірі, станом на 20.04.2015року, 41 877,31 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 20.04.2015р. є еквівалентом 881 936,15 грн, яка підлягає уточненню на дату фактичної сплати коштів. (том №1 а.с.21-23).

Зазначена в повідомленні заборгованість відповідачкою у добровільному порядку не була сплачена.

У зв`язку з порушенням відповідачем обов`язку щодо сплати щомісячного платежу у позивача виникло право на повернення кредиту достроково.

Аналогічна позиція викладена й у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з якої, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу. яка його порушила.

Тобто, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, а скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Таким чином, початок перебігу позовної давності для реалізації позивачем його права на повернення ОСОБА_1 кредиту достроково у правовідгносинах сторін у справі необхідно обчислювати з 10 числа червня місяця 2010 року, оскільки останній платіж на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором позичальниця ОСОБА_1 внесла з порушенням встановленого графіку, а саме тільки 26.05.2010 року.

Відповідно ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Представники позивача заперечили наявність у суду підстав для застосування строків позовної давності при вирішенні заявлених вимог до ОСОБА_1 ..

Представником позивача було надано до суду копію заяви відповідачки ОСОБА_1 від 11.10.2013р. про реструктуризацію кредитної заборгованості за Кредитним договором. (том №1 а.с.111).

Відповідачка та її представник у судовому засіданні заперечили звернення ОСОБА_1 до Банку із такою заявою, заявили клопотання про витребування у позивача оригіналу зазначеної вище заяви про реструктуризацію .

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 02.02.2017р. було витребувано з ПАТ «Укрсоцбанк» оригінал заяви відповідачки ОСОБА_1 від 11.10.2013р. про реструктуризацію боргу.

Проте зазначена ухвала позивачем не виконана, оригінал заяви відповідачки від 11.10.2013р. про реструктуризацію кредитної заборгованості за Кредитним договором суду не надано. Представник позивача в судовому засіданні повідомив про неможливість надання суду оригіналу цієї заяви у зв`язку з відсутністю її у ПАТ «Укрсоцбанк».

Відповідно ч.6 ст.95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Отже, у зв`язку із не поданням позивачем оригіналу заяви ОСОБА_1 від 11.10.2013 року про реструктуризацію кредитної заборгованості за Кредитним договором, суд не бере до уваги подану представником позивача копію відповідної заяви як доказ визнання відповідачкою 11.10.2013 року свого боргу та переривання перебігу позовної давності.

Правилами статті 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а правилами статті 258 цього Кодексу встановлено спеціальну позовну давність для окремих видів вимог, зокрема позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до правил статті 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення строків позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Як зазначено вище, пребіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про поршення свого права або про особу, яка його порушила, а згідно правилу частини 5 статті 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Строк виконання позичальником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною 3 статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця.

Оскільки, умовами договору кредиту №718, укладеного сторонами у справі 26 травня 2006 року передбачено, що його виконання здійснюється частинами, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли позичальник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, а тому загальна поззовна давність застосовується до кожного щоміячного простроченого платежу.

Верховний Суд України сформулював правовий висновок у постанові від 19.03.2014 року (№6-20цс14), у якій зазначив, що оскільки за умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Позовні вимоги до відповідачки ОСОБА_1 позивачем було подано до суду 07.08.2015 року щодо стягнення непогашеного тіла кредиту та несплачених відсотків за період, починаючи з листопада 2008 року і по 09.07.2015 року.

На зазначені вимоги поширюється загальна позовна давність тривалістю три роки, аналіз розрахунку боргу свідчить, що позивач звернувся до суду значно пізніше, тобто з пропуском такої позовної давності щодо чергового платежу після 26 травня 2010 року.

Відповідно до правил частини 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Наразі, приймаючи до уваги, що позивач про порушення його прав щодо невиконання відповідачкою ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту №718 від 26.05.2006 року був обізнаний з 10 червня 2010 року, відповідно до умов цього ж договору мав право вимагати від позичальника повернення в повному обсязі її заборгованості, однак після невиконання позичальником його вимоги про дострокове повернення боргу у добровільному порядку, до суду за захистом свого порушеного права звернувся тільки 07.08.2015 року, відповідно , у задоволенні заявлених вимог, у частині стягнення заборгованеості щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, котрі заявлені поза межами трирічного строку необхідно відмовити.

Отже, заявлені позивачем до ОСОБА_1 позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у частині сплати щомісячних платежів на погашення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом підлягають задоволенню тільки з 07.08.2012 року по 25.05.2014 року.

На виконання, покладеного судом на позивача обов`язку, останнім проведено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , щодо погашення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, починаючи з 07.08.2012 року і по травень 2014 року з урахуванням графіку платежів, визначених у додатковій угоді №1 до договору кредиту №718 від 26.05.2006 року, що складає 11 868, 73 дол. США, а з урахуванням даних про офіційний курс валют Національного банку України, зокрема гривні щодо долару США станом на 02.06.2020 року - 26,9059 грн. за 1 дол. США, складє еквівалент по відношенню до гривні у розмірі 319 338, 86 гривень.

Відповідно до правил статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним гршового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З підстав невиконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами кредитор має право на штрафні санкції.

Звертаючись до суду з позовом, позивач заявив вимогу про стягнення з ОСОБА_1 пені з підстав несвоєчасного погашення в розмірі 234 713, 52 грн.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені) застосовується спеціальна позовна давність один рік, а тому визначений позивачем на вимогу суду розмір пені, відповідно до розміру заборгованості по тілу кредиту та відсоткам з урахуванням строків позовної давності складає 128 703, 46 гривень.

З огляду на викладене, на задоволення позовних вимог АТ «Альфа-Банк» з застосуванням строків позовної давності з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню 11 868, 73 дол. США, що складає борг по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, що за курсом НБУ станом на 02.06.2020 року складає еквівалент 319 338, 86 гривень, а також з підстав порушення строків виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та сплаьти відсотків пеню у розмірі 133 544, 53 гривні.

З огляду на висновки суду про часткове задоволення позовних вимог АТ «Альфа-Банк» та відповідно до правил ст. 141 ЦПК УКраїни позивач має право на відшкодування відповідачкою судових витрат по сплаті судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 3 654, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1054, 1049, 1050, 1048, 625, 253- 255, 257, 258, 260, 261, 264, 267 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 95, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позовну заяву акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Альфа - Банк» (адреса місцязнаходження - 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, ): заборгованість за кредитним договором №718 від 26.05.2006 року в розмірі 11 868 (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят вісім ) доларів США 73 центи, що складає еквівалент в національній валюті України 319 338 (триста девятнадцять тисяч триста тридцять вісім) гривень 86 копійок; пеню в розмірі 133 544 ( сто тридцять три тисячі п`ятсот сорок чотири) гривні 53 копійки; судові витрати по сплаті судового збору 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк