Справа № 367/8447/19
Провадження № 2/367/2779/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Карабаза Н.Ф.,

за участі секретаря Стародубець О.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Ірпінський міський відділ державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Ірпінський міський відділ державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № витягу 10094867 від 15.03.2006 року, реєстраційний номер 14141717 квартира АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 є одноособовим власником зазначеної квартири на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № витягу 10094867 від 15.03.2006 року. З січня 2019 року її колишній чоловік ОСОБА_2 виїхав за межі міста у невідомому напрямку та по теперішній час місце знаходження його не відоме, також за весь цей час відповідач жодного разу не телефонував і не приїздив. Будь яких причин своєї відсутності відповідач не повідомляв. Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася до суду направила заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та задовольнити позовні вимоги.

В підготовче засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, до суду направив заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.03.2006 року серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР. У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, як визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивача важливе юридичне значення та даний факт ніким не оспорюється, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 15, ч.1 ст.16 ЦК України, ст. ст. 12, 200, 206, 247, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Ірпінський міський відділ державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Ф. Карабаза