Справа № 2033/2-504/11
Провадження № 6/645/79/20
У Х В А Л А

іменем України

09 червня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Шарка О.П., секретаря судових засідань Христенко А.В.

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду, ухваленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить суд про відстрочку виконання рішення суду, ухваленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування заяви зазначив, що на підставі рішення суду від 13.01.2011 року він зобов`язаний сплатити 342051 грн. 06 коп. на користь ОСОБА_2 . За погодженням з останнім він виплачував йому дану заборгованість у добровільному порядку шляхом передання коштів на підтвердження чого останнім складались розписки, станом на сьогоднішній день, заявником сплачено 275051 грн. 06 коп., і сума до остаточного погашення становить 67900 гривень, тобто позивач сплатив 80% боргу. 11 березня 2020 року Постановою Кабінету Міністрів України №211 в Україні введено карантин та запроваджено у зв`язку з із цим обмежувальні заходи. Такі заходи значно впливають на ого діяльність від якої він мав би дохід із якого погашав би заборгованість. 17 березня 2020 року ОСОБА_2 , зателефонував йому та повідомив, що вимагає щоденної виплати ним 2000 гривень. В цей час виконання рішення суду для нього ускладнилося у зв`язку з вищенаведеними обставинами на час дії карантину та форс мажору, а отже принаймі до 3 квітня 2020 року. Заявник зазначає, що він не є недобросовісним боржником, борг виник не з його суб`єктивної вини, а у зв`язку з економічною кризою у 2008 році та стрімким ростом курсу валюти.

В судове засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду заяви повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, у задоволенні заяви просив відмовити.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явилися усі учасники справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13 січня 2011 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 342 951 грн. 06 коп., а також судові витрати (справа 2033/2-504/11)

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.435ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частинами 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка тавідстрочка виконаннясудового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, відповідно до вимог ст.435 ЦПК України, підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При цьому, якщо мова йде про відстрочення виконання судового рішення, то у такому разі, є якась надія, що в майбутньому зазначені обставини будуть усунуті, та вони більше не будуть ускладнювати або унеможливлювати виконання судового рішення.

Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).У свою чергу, таких конкретних обставин, які на даний час перешкоджають виконанню судового рішення і які будуть усунуті протягом року, ОСОБА_1 , не наведено.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Шмалько проти України», право на справедливий судовий розгляд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення є необґрунтованою та безпідставною, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду, ухваленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 15 червня 2020 року

Суддя Фрунзенського районного суду О. П. Шарко