Справа № 690/340/20
Провадження № 2/690/168/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

секретар судового засідання Руденко В.М.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області у порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з даним цивільним позовом у якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі виконавчого листа № 690/378/16-ц з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з часу ухвалення Ватутінським міським судом Черкаської області рішення від 26.08.2016 року по справі № 690/378/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.07.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття, змінився його сімейний стан.

Відповідно до змісту позовної заяви зміна сімейного стану позивача обумовлена тим, що з березня 2017 року він проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , яка має двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вони всі перебувають на його утриманні.

Також ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача спільно з ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_7 , на утримання якої за судовим наказом Ватутінського міського суду Черкаської області від 27.05.2019 року по справі № 690/237/19, з нього на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлену вимогу з підстав, вказаних у позовній заяві. Додатково вказав, що любить однаково своїх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також дітей ОСОБА_4 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які називають його своїм батьком. Звернення ОСОБА_4 до суду про стягнення аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_9 зумовлено рекомендаціями працівників соціальних служб, з якими вона спілкувалась, однак фактично судовий наказ з приводу їх стягнення на виконанні у виконавчій службі не перебуває. Крім того, зазначив, що у разі потреби він може звернутися до суду з приводу зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходу, оскільки після відрахування податків, розмір його заробітної плати становить орієнтовно 4 400 грн.

Також на запитання суду пояснив, що матір ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мала прізвище ОСОБА_12 , однак за власним бажанням, змінила його у передбаченому законом порядку на ОСОБА_13 . На даний час розмір аліментів, які стягуються на утримання сина ОСОБА_8 становить близько 1 300 грн., однак якщо він звільниться з роботи та не матиме офіційного доходу, то розмір аліментів буде розраховуватися із середньої заробітної плати по регіону, що перевищуватиме вказану суму. Крім того, зазначив, що окрім аліментних платежів він інколи, за згодою ОСОБА_2 , бере ОСОБА_8 на вихідні та витрачає кошти на його потреби (розваги, іграшки та інші необхідні речі).

Додатково зазначив, що рідний батько ОСОБА_10 та ОСОБА_11 взагалі не утримує їх та ухиляється від сплати аліментів, а тому фактично на даний час на його утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ) та цивільна дружина ОСОБА_4 , яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Відповідач заперечувала щодо задоволення позовних вимог, оскільки розмір аліментів, які фактично стягуються з позивача, є доволі не значним, оскільки їх не вистачає для забезпечення потреб спільного сина ОСОБА_8 . Також вказала, що їх син ОСОБА_8 має серйозні проблеми зі здоров`ям, що підтверджується відповідними медичними документами, а тому потребує додаткових коштів на лікування. Додатково вказала, що не розуміє чому позивач надає перевагу інтересам іншої дитини ( ОСОБА_9 ) та чужих для нього дітей ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ) по відношенню до їх спільного сина. На запитання суду повідомила, що офіційно не працевлаштована, оскільки отримує державну допомогу по догляду за дитиною, оскільки ОСОБА_8 має проблеми зі здоров`ям.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що відсутні достатні підстави для задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 21.07.2020 року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 12.08.2016 року по справі № 690/375/16-ц шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 26.08.2016 року у справі № 690/378/16-ц ухвалено стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 22.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 05.12.2018 року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Судовим наказом Ватутінського міського суду Черкаської області від 27.05.2019 року присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Відомості щодо фактичного перебування вказаного судового наказу на примусовому виконанні у органах виконавчої служби відсутні.

За змістом акту, складеного 07.07.2020 року депутатом Юрківської сільської ради Буцак В.І., позивача по справі ОСОБА_1 проживає у домоволодінні, яке належить його матері, за адресою: АДРЕСА_1 , спільно зі своєю сім`єю: ОСОБА_4 (цивільна дружина), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також вказано, що ОСОБА_4 перебуває у відпустці по догляду за дитиною, перебуває на утриманні ОСОБА_1 , та вони разом створили хороші умови для проживання та вихання малолітніх дітей.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 11.04.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 , та свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 02.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, про народження ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 , їх батьками є ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Згідно інформації Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.10.2020 року № 15.6-47/23757 за період часу з 01.04.2020 року по 01.10.2020 року в межах виконавчого провадження № АСВП 52306295 ОСОБА_1 сплачено на користь ОСОБА_2 аліменти у сумі 9 397,86 грн., заборгованість за виконавчим документом станом на 12.10.2020 року становить 2 909,84 грн.

Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколу № 7 до неї, Конвенцією ООН про права дитини, а також Декларацією прав дитини.

Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до змісту ст. 26 Конвенції ООН про права дитини держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов`язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, оскільки погіршення матеріального стану платника аліментів або зміни його сімейного стану, може бути підставою для заявлення вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився його сімейний стан, оскільки народилася донька ОСОБА_9 , що фактично підтверджено матеріалами справи.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд враховує те, що зміна сімейного статусу позивача, якою він мотивує необхідність зміни розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , відбувалася ІНФОРМАЦІЯ_4 (народження доньки ОСОБА_9 ), а вказана позовна заява пред`явлена лише у 07.08.2020 року. При цьому, позивачем не надано доказів погіршення свого матеріального становища, у зв`язку з такою зміною сімейного стану.

Відповідно до висновків Верховного суду, викладених у постанові від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19, зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

При цьому, суд також враховує, що отримавши судовий наказ Ватутінського міського суду Черкаської області від 27.05.2019 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, ОСОБА_1 не звернувся до суду, у порядку ч. 1 ст. 170 ЦПК України, з позовом про зменшення їх розміру.

Натомість позивач звертається за захистом свого цивільного права (інтересу) шляхом зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , які він має сплачувати на користь відповідача, з 1/4 до 1/6 частини його доходу, хоча розмір аліментів, які він має сплачує на утримання його неповнолітніх дітей є рівним.

Безумовно очевидним є те, що батьки не мають компенсувати необхідність утримання іншої дитини за рахунок зменшення розміру аліментів на іншу.

Доводи ОСОБА_1 про те, що фактично судовий наказ Ватутінського міського суду Черкаської області від 27.05.2019 року на даний час не перебуває на примусовому виконанні, судом оцінюються критично, оскільки такий судовий наказ може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 повноліття ОСОБА_7 .

Також доводи позивача щодо наявності на його утриманні ОСОБА_4 , цивільної дружини, та її неповнолітніх дітей, хоча і є свідченням зміни його сімейного стану, однак не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, а підлягає врахуванню судом у сукупності з іншими обставинами.

При цьому, суд враховує, що утримання неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_16 здійснюється позивачем добровільно, за відсутності будь-якої законодавчо визначеної підстави, оскільки обов`язок щодо їх утримання покладено на їх батьків. Ухилення їх біологічного батька від обов`язку утримувати своїх дітей та наявність у зв`язку з цим у нього заборгованості зі сплати аліментів, на думку суду, не може мати наслідком зменшення розміру аліментів на утримання рідної дитини ОСОБА_1 сина ОСОБА_8 , оскільки очевидним є пріоритет утримання власної дитини.

Відповідно до аналізу ч. 2 ст. 182 СК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на даний час мінімальний гарантований розмір аліментів, які позивач має сплачувати на утримання сина ОСОБА_8 , якому вже виповнилося 7 років, становить 1 159 грн.

Оскільки, зі слів позивача, після відрахування податків, фактично він отримує заробітну плату у розмірі приблизно 4 400 грн., то задоволення позовних вимог шляхом зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частини всіх його доходів, на даний час жодним чином не вплине на його матеріальний стан, оскільки мінімально гарантований розмір аліментів є більшим, ніж 1/4 частина його доходу.

Також суд враховує, що позивач станом на 12.10.2020 року має заборгованість з їх сплати в розмірі 2 909,84 грн., що свідчить про те, що 1/4 частини його доходу не завжди перевищує мінімально гарантований розмір аліментів, тож подальше зменшення їх розміру з 1/4 до 1/6 частини всіх доходів позивача, суперечитиме інтересам неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є недопустимим.

При цьому, за пред`явлення вказаної позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Окрім вказаного, суд враховує мотиви позивача пред`явлення вказаного позову, які ним повідомлено у судовому засіданні, про те, що у майбутньому він планує звільнитися з роботи та не матиме офіційного доходу, а 1/4 частина його доходу буде розраховуватися із середньої заробітної плати по регіону, яка значно перевищуватиме мінімально гарантований розмір аліментів.

Вказані доводи позивача суд розцінює, як намір у майбутньому ухилитися від сплати аліментів у розмірі, який був би необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку його дитини ОСОБА_8 , оскільки малоймовірним вбачається те, що будучи офіційно не працевлаштованим ОСОБА_1 не матиме джерел доходу, оскільки, з його ж слів, він має утримувати ще малолітню доньку ОСОБА_9 , цивільну дружину та двох її дітей.

Доводи відповідача про недопущення зменшення розміру аліментів, оскільки неповнолітній ОСОБА_8 має серйозні проблеми зі здоров`ям, що потребує значних коштів на лікування, є вагомими.

Водночас суд вважає, що аліменти призначені виключено для забезпечення необхідного та достатнього гармонійного розвитку дитини, а витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, якою є її хвороба, вважаються додатковими та порядок участі батьків у них регламентовано ст. 185 СК України.

Враховуючи вищевикладене, переслідуючи мету якнайкращого забезпечення інтересів неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та недопущення порушення його прав, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, йому не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 142, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354-355, пп. 15.5 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 22.10.2020 року.

Суддя Линдюк В.С.