ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД УХВАЛА
27 жовтня 2020 року м. Херсон
провадження № 22-ц/819/1101/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Базіль Л.В.,
секретарГеленко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Кузьміної О.І. від 03 березня 2020 року, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпровський районний у місті Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (нині - Дніпровський районний у місті Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,
У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпровський районний у місті Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (нині - Дніпровський районний у місті Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.
В обґрунтування позову послався на те, що у період з 2012 року по 2017 рік перебував з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.
Під час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , у актовому записі про народження якого його записано як батька.
18.06.2018 року відповідач звернулась до суду із позовом про стягнення з нього аліментів на утримання сина, а згодом йому стало відомо, що він не є його біологічним батьком.
Посилаючись на те, що про відсутність кровного споріднення йому не було відомо на час народження та реєстрації дитини, позивач просив суд виключити із вчиненого 17.10.2017 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області актового запису № 600 про народження відомості про нього як про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням суду від 03 березня 2020 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скарга мотивована тим, що висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог суперечать закону, зроблені за відсутності належних та допустимих доказів, зокрема висновку судово-генетичної експертизи, а також без з`ясування, передбачених частиною 4 статті 174 ЦПК України обставин щодо можливого порушення прав малолітньої дитини внаслідок визнання нею (відповідачем) позову.

В процесі апеляційного розгляду справи сторони, посилаючись на те, що предметом доказування у даній справі є відсутність кровного споріднення між позивачем як особою, записаною батьком, та дитиною - ОСОБА_4 , а єдиним методом точного встановлення батьківства є ДНК-тест, просили призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

Відповідно до положень статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Із матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач відмовилась від проведення за клопотанням позивача судової генетичної експертизи внаслідок визнання позову.

Однак, суд першої інстанції, не призначивши у справі відповідну судову експертизу, не зважив на те, що підтвердити або спростувати батьківство можливо лише шляхом призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи, що свідчить про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи норм процесуального права, які підлягають усуненню під час апеляційного розгляду в передбаченому статтею 367 ЦПК України порядку.

Враховуючи викладене та те, що сторонами (стороною) не надані висновки експертів з цих самих питань, колегія суддів вважає, що клопотання сторін про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи підлягає задоволенню.

За погодженням із сторонами згідно із частиною четвертою статті 103 ЦПК України судом визначено питання, з яких має бути проведена експертиза, а саме:

1. Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також сторони погодили експертну установу, яка є державною спеціалізованою установою, що здійснює судово-експертну діяльність, пов`язану з проведенням відповідних експертиз, надали експертам дозвіл на повне знищення отриманих об`єктів дослідження, та їм роз`яснено, що згідно із правилами проведення молекулярно-генетичних експертиз та методичних рекомендацій, експертизи спірного батьківства проводяться з обов`язковим дослідженням ДНК матері, дитини, припустимого батька.

Апеляційне провадження у зв`язку з призначенням експертизи колегія суддів вважає за необхідне зупинити на підставі пункту п`ятого частини першої статті 252 ЦПК України, зважаючи, що експертні дослідження потребують значного часу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 103,104, 252 ЦПК України, суд

ухвалив:

Призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ).

Проведення експертизи доручити Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України (м. Миколаїв, вул. 1 Воєнна, 2 «а»), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку експерта та відмову від виконання покладених обов`язків без поважних причин.

Витрати за проведення експертизи покласти на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_4 з`явитися для проведення експертизи до Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (м.Миколаїв, вул. 1 Воєнна, 2 «а») .

Роз`яснити сторонам, що відповідно до вимог статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Встановити строк проведення експертизи - два місяці з дня отримання ухвали суду.

Надати експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України дозвіл на повне знищення отриманих об`єктів дослідження.

Апеляційне провадження у справі на час проведення експертизи зупинити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: Л.В. Базіль

І.В. Склярська