Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
29.10.2020 2/394/427/20
394/891/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

Суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області Краснопольська Л.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ "Вись" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, компенсації за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовом про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, компенсації за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Дослідивши позовну заяву та додані документи, суддя приходить до висновку, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Статтею 175 ЦПК України визначено вимоги, яким має відповідати позовна заява.

Так, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, копії яких додано до заяви.

Згідно п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено ціну позову та обгрунтований розрахунок сум, що мають стягуватися. Положеннями п. 10. ч.1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог визначається загальною сумою всіх вимог. Слід зазначити, що саме від ціни позову визначається сума судового збору, який має сплачуватися при подачі позову до суду.

В порушення вимог п. 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивачем у прохальній частині чітко не зазначено суму заробітної плати, яку він просить стягнути із відповідача відповідно до мотивувальної частини позовної заяви.

В позові не зазначено щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору, хоча законодавством передбачено обов`язкове досудове врегулювання спору у трудових спорах.

Разом з тим, ч.4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Звертаючись до суду, позивач документів про сплату судового збору не надав, зазначивши про звільнення від судового збору на підставі п.1.ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

При цьому, вимоги позивача не є такими, які дають підстави для звільнення її від сплати судового збору в повному обсязі заявлених позовних вимог.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII з пункту 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» виключено слова «за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин».

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №12-301гс18 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. ( Постанова Верховного Суду від 05 травня 2020 року (справа № 243/9533/17провадження № 61-46406св18)

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення, поновити його на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.Тобто позивачем було заявлено до суду 4 вимоги, з яких - 2 вимоги немайнового характеру та дві майнового, і лише дві з них відповідно до положень статті 5 Закону «Про судовий збір» не обкладаються судовим збором, а саме: про поновлення на роботі та визнання незаконним й скасування наказу про звільнення, як такі, що пов`язані з вимогою про поновлення. Майнові вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду є відповідно такими, що обкладаються судовим збором. З вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка не підпадають під дію пільгових згідно зі статтею 5 Закону України «Про судовий збір», заявник судовий збір не сплатив. Зазначена позиція висвітлена ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2019 року (справа №229/1476/18 провадження № 61-7616ск19)

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102 гривні.

Розмір судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за позовну вимогу майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стягується судовий збір як за вимогу майнового характеру у розмірі 1% ціни позову.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір в порядку та розмірах, визначених Законом України «Про судовий збір» за три вимоги немайнового характеру та за одну вимогу майнового характеру за реквізитами: (отримувач коштів: УК у Новоархангельському районі/22030101, код отримувача за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача UA0011276, код класифікації доходів бюджету 22030101).

Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали (5,6,7,8 абзаци).

Керуючись ст.ст. 95, 175, 176, 177, 185 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ "Вись" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, компенсації за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - залишити без руху.

Запропонувати позивачу виправити вказані в мотивувальній частині ухвали недоліки, надавши йому 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання зазначених вимог у вказаний строк заява буде вважатися неподаною, і буде повернута.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя