Справа № 487/5165/20
Провадження № 2/487/2193/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2020 року м. Миколаїв

Cуддя Заводського районного суду м. Миколаєва Карташева Т.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів одруження 24 березня 2006 року зроблено запис №103 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 ).

Провадження у справі не відкривалось, проте 22.10.2020 позивачем до суду подано клопотання, в якому вона просила направити справу за підсудністю до суду за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 5 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За загальним правилом про підсудність відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

В позовній заяві позивач вказує, що фактично вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за цією ж адресою фактично проживає і відповідач.

При цьому, відомості про те, що сторони відповідно до вимог закону зареєтровані за адресою: АДРЕСА_2 , матеріали справи не містять.

В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України суд звернувся до УДМС України в Миколаївській області з запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання позивача та відповідача.

Згідно даних УДМС України в Миколаївській області від 18.09.2020 р. зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: АДРЕСА_3 ; зареєстрованим місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтею 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (стаття 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні").

Відповідно до п. 1 Правил реєстрації місця проживання, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця перебування осіб, що звернулися за захистом в Україні із заявою за формою згідно з додатком 8, здійснюється на визначений законом строк на підставі документів, визначених пунктом 18 цих Правил (крім квитанції про сплату адміністративного збору). Відомості про реєстрацію місця перебування вносяться до довідки про звернення за захистом в Україні, зразок якої затверджується наказом МВС.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрації підлягає як місце проживаня, так і місце перебування особи.

З аналізу приписів ст.ст. 27, 28 ЦПК України слідує, що заявлені позивачем вимоги про розірвання шлюбу включені до переліку вимог, при зверненні з якими у позивача виникає можливість обрати суд за власним вибором: за зареєстрованим місцем проживання позивача або за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Проте, ні позивач, ні відповідач не зареєстровані у встановленому законом порядку на території Заводського району м. Миколаєва, а тому правові підстави для відкриття провадження у справі відсутні, оскільки справа не підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищевикладене, наявність клопотання позивача про передачу справи за підсудністю до Жовтневого районного суду Миколаївської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід передати до Жовтневого районного суду Миколаївської області.

Керуючись ст. 31 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати на розгляд Жовтневому районному суду Миколаївської області.

Роз`яснити сторонам, що передача справи здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Суддя Т.А.Карташева