Провадження №2/523/1740/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.

за участю секретаря - Мица А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.10.2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 з 1/4 частини доходу, на аліменти в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.10.2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 з позивача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно.

Шлюб з відповідачем розірвано.

10.10.2018 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 шлюбу з ОСОБА_4 народилась дитина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 09.09.2019 року, з позивача на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки від усіх видів доходу, щомісячно, та аліменти на утримання дружини - до досягнення дитиною трирічного віку, у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу.

Стягнення з позивача аліментів, загальний розмір яких перевищує Ѕ частку доходу порушує його права.

Позивач посилається на положення ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», та додатково, на використання аліментів відповідачем по справі не за призначенням. Відповідач купує та розпиває спиртні напої, постійно знаходиться в неадекватному стані, дитина проживає з батьками відповідача, позивач в інший спосіб утримує дитину.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, згоден на заочний розгляд справи.

Відповідач повідомлений про розгляд справи, відзиву на позов, заяв та клопотань суду не надав, причини неявки не повідомив.

Суд проводить заочний розгляд справи.

Судом встановлено:

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.10.2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 з позивача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку, щомісячно.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 09.09.2019 року (справа №523/8593/19) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та аліменти на утримання дружини - до досягнення дитиною трирічного віку, у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 року по справі №138/594/17-ц.

Позивач посилається на положення ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», тоді як доказів наявності будь яких виконавчих проваджень не надано.

Тим більше, відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», зазначене позивачем обмеження у 50% від заробітку не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Позивачем заявлено вимогу до стягувача ОСОБА_2 , тоді як зменшення розміру аліментів на утримання тільки однієї дитини по відношенню до інших утриманців є порушенням прав цієї дитини на повноцінний розвиток.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. В даному випадку - інтересів обох дітей.

На обґрунтування своїх вимог позивачем не зазначено та не надано жодного доказу щодо погіршення його здоров`я, майнового стану позивача на 22.10.2018 року, його погіршення в подальшому, відсутності інших доходів крім заробітку, що унеможливлює сплату аліментів визначених різними рішеннями з усіх видів заробітку (доходу) та впливає на право позивача витрачати частину доходу на своє утримання.

Також, позивачем заявлено вимогу про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження з ј частки заробітку на розмір у 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не відповідає вимогам ст.183, ст.184 СК України, тобто у спосіб що не визначений законом.

Обставини використання аліментів відповідачем по справі не за призначенням не стосується предмету доказування.

Отже, позовна вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст. 5,6,10, 263-265,268,280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту рішення суду.

Повне рішення суду складено 10.04.2020 року.

Суддя