Провадження № 22ц/812/1547/20 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Коломієць В.В.,

із секретарем: Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Фізичної особи -підприємця (ФОП) ОСОБА_2

на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 4 червня 2020 року, постановлене під головуванням судді Лазаревої Г.М. у приміщенні суду у місті Миколаєві о 13 годині 30 хвилині, зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_2

про стягнення компенсації за порушення авторського права,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав.

Позивачка обґрунтовувала заявлені вимоги тим, що у 1979 році вона створила літературний твір « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та зареєструвала свої авторські права у Державному департаменті інтелектуальної власності, а також отримала свідоцтво від 11 травня 2004 року №9967 про державну реєстрацію авторського права на літературний твір « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та свідоцтво № НОМЕР_1 від 7 квітня 2014 року про реєстрацію авторського права на твір « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відтак, самостійними об`єктами, які підлягають правовій охороні авторським правом є оригінальна назва літературного твору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ім`я головного персонажу. Літературний твір « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та його індивідуальна фантазійна назва є відомими творами в Україні. Зазначений факт є загальновідомим, що неодноразово визнавалося судами та не потребує додаткового доказування.

У квітні та травні 2016 року позивачці стало відомо, що ФОП ОСОБА_2 виготовила, а ФОП ОСОБА_4 розповсюдила контрафактний товар з неправомірним використання оригінальної назви твору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » шляхом відтворення назви на етикетці (на упакуванні) сосисок «ІНФОРМАЦІЯ_2». Згаданий товар вироблений та розповсюджується відповідачами без її дозволу.

Посилаючись на порушення її майнового права на використання твору шляхом його публічного показу та розповсюдження (продажу), позивачка просила стягнути з ФОП ОСОБА_4 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 40 мінімальних заробітних плат, що станом на дату подачі позову становить 58 000 грн. та з відповідачки ФОП ОСОБА_2 компенсацію за порушення виключних майнових прав у розмірі 150 мінімальних заробітних плат на суму 217 500 грн..

ФОП ОСОБА_2 надала письмові заперечення, у яких пред`явлений позов не визнала, та вважала його необґрунтованим, у зв`язку з укладенням нею з ТОВ «Залтех Україна» угоди про використання технічних умов. В цих умовах передбачено асортимент товару з відповідними назвами, та відносно кожного відповідні умови для його виготовлення, в тому числі визначені технічні умови для виготовлення сосисок першого сорту «ІНФОРМАЦІЯ_2». Тому, виготовляючи сосиски за технічними умовами, відповідачка не мала на меті порушувати авторські права. Крім того назва сосисок « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є похідним від імені «Капітон» і не порушує права позивачка на відповідний твір.

3 жовтня 2017 року ОСОБА_3 , від імені якої діє представник ОСОБА_1 , подала заяву про відмову від позову, пред`явленого нею до відповідачки ФОП ОСОБА_4 ..

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 17 жовтня 2017 року провадження за позовними вимогами ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_4 про стягнення компенсації за порушення авторського права закрито.

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 , від імені якої діє представник ОСОБА_1 , подано клопотання про призначення судової експертизи за спеціальністю «економічні дослідження у сфері інтелектуальної власності».

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 5 грудня 2017 року клопотання про проведення експертизи задоволено, по справі призначена експертиза, провадження у справі зупинено.

24 травня 2018 року до суду надійшов висновок експерта Одеського НДЕКЦ МВС України №1і від 10 травня 2018 року.

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 4 червня 2018 року провадження у справі поновлено, справа направлена за підсудністю до Корабельного районного суду міста Миколаєва.

Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 7 червня 2019 року справа передана на розгляд Приморського районного суду міста Одеса.

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 31 липня 2019 року відмовлено у прийнятті справи та її матеріали повернуті за територіальною підсудністю на розгляд Корабельного районного суду міста Миколаєва.

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 4 червня 2020 року позов задоволено, стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію за порушення виключних майнових прав у розмірі 217 500 грн. та судові витрати в розмірі 4426 грн. 20 коп..

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що позивачка не надавала дозволу відповідачці на відтворення імені головного персонажа «ІНФОРМАЦІЯ_2», оригінальної назви літературного твору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та на виготовлення і реалізацію товару з такою назвою.

Не погодившись з таким рішенням, відповідачка ФОП ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просила частково скасувати рішення суду в частині визначення розміру стягнення компенсації за порушення авторського права, задовольнивши ці вимоги частково на суму 120 000 грн..

Скаргу обґрунтовувала тим, що суд не врахував, що відповідачка діяла в межах укладеної угоди на використання технічних умов з виготовлення сосисок « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та не мала на меті порушувати права позивачки, а тому невірно визначив розмір компенсації, який повинен відповідати заподіяній шкоді згідно до висновку експерта.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки вважав її доводи необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, так як позивачка, як автор, просила про стягнення компенсації за порушення майнового авторського права, яка пов`язується виключно з кількістю та розміром мінімальних заробітних плат, а не з розміром, заподіяних збитків, або стягненням доходів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у 1979 році позивачка створила літературний твір « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У 1980 році літературно-художній образ «ІНФОРМАЦІЯ_2 » вперше оприлюднено в анімаційному фільмі.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію авторських прав №9967 від 11 травня 2004 року позивачка зареєстрована як автор літературного твору « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а у відповідності до свідоцтва № НОМЕР_1 від 7 квітня 2014 року - як автор твору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (т.1 а.с.12-16).

Для підтвердження використання оригінальності назви твору, що потребує спеціальних знань з питань авторського права за експертною спеціальністю 13.11.1 «Дослідження, пов`язані з літературними, художніми творами та інші», позивачкою до суду надані звіт про наукову-дослідну роботу з визначення специфіки іменування літературного персонажу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 18 лютого 2014 року (т.1 а.с.25-40), висновок експертизи об`єктів інтелектуальної власності у іншій цивільній справі, виконаний експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №934 від 26 березня 2014 року (т.1 а.с.41-52), висновок експерта НДЦ судової експертизи з питань інтелектуальної власності Мінюсту України №24/14 від 24 квітня 2014 року (т.1 а.с.53-81), та звіт за результатами проведеного маркетингового дослідження «Визначення рівня обізнаності споживачів України про бренд «ІНФОРМАЦІЯ_2» від 30 липня 2014 року (т.1 а.с.82-137).

За цими висновками та звітами слідує, що ім`я персонажу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є результатом творчої діяльності автора ОСОБА_3 , та не є похідним від імені «Капітон». Рівень обізнаності населення України щодо асоціацій персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» з однойменними назвами товару є великим та має позитивне наповнення.

Фіскальними чеками від 12, 19 і 28 квітня, та 4 травня 2016 року та оригінальною упаковкою сосисок «ІНФОРМАЦІЯ_2» (т.1 а.с.144-151) позивачкою підтверджено факт придбання у ФОП ОСОБА_4 товару, виготовленого ФОП ОСОБА_2 ..

За таких обставин, судом першої інстанції вірно встановлено факт порушення відповідачкою ФОП ОСОБА_2 майнового авторського права ОСОБА_3 при виготовлені товару з використанням оригінального літературного твору та персонажу « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Посилання відповідачки на наявність угоди щодо технічних умов (т.1 а.с.201-237) не має правового значення, так як не надає право відповідачу на використання оригінальної назви літературного твору та персонажу без дозволу автора.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - це примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема, з країн, в яких ці товари, фонограми і відеограми ніколи не охоронялись або перестали охоронятися.

Статтями 435, 437 ЦК України та статтею 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що первинним суб`єктом авторського права є автор твору, а авторське право виникає з моменту створення твору.

Згідно із статтею 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

За змістом статей 440, 441 ЦК України, статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами, а саме дозволяти або забороняти, зокрема, розповсюдження творів шляхом продажу, відчуження іншим способом, а також подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14, 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39-41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Національним стандартом № 4 «Оцінка майнових прав інтелектуальної власності», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року №1185, визначено, що контрафактна продукція - це продукція або примірник, які випускаються, відтворюються, публікуються, розповсюджуються, реалізуються тощо з порушенням майнових прав інтелектуальної власності.

Таким чином позивачкою за допомогою належних доказів доведено факт порушення її майнового авторського права.

За висновком експерта Одеського НДЕКЦ МВС України №1і від 10 травня 2018 року (т.2 а.с.113-123) встановлено розмір матеріальної шкоди завданої ОСОБА_3 , правовласнику об`єкта права інтелектуальної власності унаслідок дій ФОП ОСОБА_2 , а саме виготовлення та розповсюдження (квітень-травень 2016 року) контрафактної продукції під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» на суму 120 000 грн. 00 коп..

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивачка просила стягнути на свою користь не суму заподіяних збитків, а компенсацію за порушення майнових авторських прав, яку визначила у розмірі 150 мінімальних заробітних плат України.

За змістом частини другої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суд має право постановити рішення про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов`язаний у встановлених пунктом «г» цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Відповідно до пункту 42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків.

Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: 1) факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; 2) об`єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об`єкта авторського права і (або) суміжних прав; 3) тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об`єктів); 4) розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; 5) кількість осіб, право яких порушено; 6) наміри відповідача; 7) можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

При цьому необхідно враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК України, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні. Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат, які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Відтак, суд першої інстанції правильно визначився із сумою компенсації за порушення майнових авторських прав в розмірі 217 500 грн., яка складає не 150 мінімальних зарплат, а 46 мінімальних заробітних плат в Україні на час ухвалення судового рішення. Але з таким визначенням розміру компенсації позивачка погодилася, та судове рішення не оскаржила.

При визначенні розміру компенсації судом враховано як сам факт порушення прав позивачки, його не визнання відповідачкою, тривалість та обсяг порушень, розмір шкоди, що визначена експертом, та інші обставини, які є суттєвими для поновлення прав автора.

З огляду на наведені положення законодавства апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, та не вбачає підстав для скасування рішення суду, виходячи із доводів апеляційної скарги. За такого, з підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 4 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути з цього часу оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О.О.Ямкова

Судді С.Ю.Колосовський

В.В.Коломієць