Справа № 367/5213/18
Провадження №2/367/1222/2020
26 жовтня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Кафтанова В.В,
секретаря Сливки А.В.,
пред-ка позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач звернувся до суду із позовом, відповідно до якого зазначив, що 01 жовтня 2014 року Позивач уклав з Відповідачем договір позики, за яким передав ОСОБА_3 в борг кошти в сумі 9 000 доларів США. Про отримання боргу відповідач написав розписку. Повернути борг відповідач зобов`язався до 01.10.2016 року. Із відповідачем вони давно знайомі, між ними були дружні стосунки. За домовленістю ОСОБА_3 повинен був сплачувати Позивачу борг платежами в розмірі 200 доларів США щомісяця, починаючи з жовтня2014 року. Після укладення договору позики ОСОБА_3 спочатку в рахунок погашення боргу передавав гроші у визначений договором строк та сумі, а потім перестав виконувати умови договору і повергав кошти у незначних сумах: у2015 році повернув 392 долари; у 2016 році - 240 доларів; у 2017 році - 306 доларів; у 2018 році - 229 доларів США.
Станом на теперішній час в рахунок повернення боргу ОСОБА_3 сплатив кошти в сумі 1 567 доларів СІІІА.
Таким чином, сума боргу за договором позики із врахуванням повернутих коштів становить 7 433 долари СІІІА, що на час подачі позову згідно встановленого Нацбанком України курсу валют (26,323 грн. за 1 долар) становить 195 658 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, його представник позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Вказала, що Відповідач взяв у Позивача в борг 9 000 доларів США, про що надав розписку. Відповідач борг не повертає, уникає зустрічі з Позивачем. В 2018 році останній раз Відповідач повернув Позивачу 229 доларів США.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, також не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд відповідно до ст. 280 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши у судовому засіданні оригінал розписки, вважає позов таким, що підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що 01 жовтня 2014 року Позивач уклав з Відповідачем договір позики, за яким передав ОСОБА_3 в борг кошти в сумі 9 000 доларів США. Про отримання боргу відповідач написав розписку. Повернути борг відповідач зобов`язався до 01.10.2016 року. Із відповідачем вони давно знайомі, між ними були дружні стосунки. За домовленістю ОСОБА_3 повинен був сплачувати Позивачу борг платежами в розмірі 200 доларів США щомісяця, починаючи з жовтня2014 року. Після укладення договору позики ОСОБА_3 спочатку в рахунок погашення боргу передавав гроші у визначений договором строк та сумі, а потім перестав виконувати умови договору і повергав кошти у незначних сумах: у2015 році повернув 392 долари; у 2016 році - 240 доларів; у 2017 році - 306 доларів; у 2018 році - 229 доларів США.
Станом на теперішній час в рахунок повернення боргу ОСОБА_3 сплатив кошти в сумі 1 567 доларів СІІІА.
Таким чином, сума боргу за договором позики із врахуванням повернутих коштів становить 7 433 долари СІІІА, що на час подачі позову згідно встановленого Нацбанком України курсу валют (26,323 грн. за 1 долар) становить 195 658 грн.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом,зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, згідно з якою: «Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».
Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року № 6-50 цс16, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015 року по справі № 6-1967цс15 зазначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Вище викладену правову позицію також застосував ВССУ в ухвалі від 21.12.2016 року по справі № 444/2909/15-ц, де додатково зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі, грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Тобто, за умовами ст. 1047 ЦК України, розписка сама по собі посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми і дата написання розписки не свідчить і не може свідчити про її безгрошовість. Крім того, виходячи із вимог ст. 1046 ЦК України, дата написання розписки не є обов`язковими умовами укладання договору позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Оскільки відповідач зобов`язання з повернення позики у строк до 01 жовтня 2016 року не виконав, відповідно до правил ст. 253 ЦК України він є таким, що прострочив виконання зобов`язання.
Відповідно до ст. 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
В судовому засіданні суд дослідив завірену копію боргової розписки, яку надав до суду позивач, розписка не містить жодного посилання на виконання відповідачем договору позики, у зв`язку з чим суд вважає, що боргове зобов`язання відповідачем ОСОБА_3 не виконане.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст. ст. 549 - 552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
у постанові № 6-37цс15 від 01 квітня 2015 року Верховний Суд України зробив правовий висновок, зокрема про те, що звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у зв`язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач умови договору позики не виконав, суму боргу не повернув у строки зазначені у договорі, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача кошти за договором позики від 01.10.2014 року.
Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 1 956 грн. 58 коп.
На підставі ст.ст. 525, 526, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 158, 259, 264-265, 268, 273, 365 ЦПК України суд,-
Стягнути із ОСОБА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , борг за договором позики від 01.10.2014 року у сумі 7 433 (сім тисяч чотириста тридцять три) долари США.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму судового збору у розмірі 1 956 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 58 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення направити відповідачу по справі для відома.

Суддя: В.В. Кафтанов