Справа № 510/353/20
Провадження № 2/510/641/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Березенко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 46512 грн. 00 коп., -

В С Т А Н О В И В

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не явився, відзиву на позов не надав.

Позивач в судове засідання не явився, просив про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. До судового розгляду у справі, у зв`язку із частковим погашенням відповідачем боргу, позивач надав суду клопотання про зменшення позовних вимог, остаточно просив стягнути з відповідача 700 доларів США ( які станом на 14.09.2020р. за курсом НБУ України становлять 19530,21 грн.) та судові витрати у справі, на задоволенні позову наполягав.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія розписки ОСОБА_2 від 04.01.2019р. про отримання грошей 1900 доларів США; копія паспорту позивача; копія довідки про внесення відомостей до ЄДДР щодо місця мешкання позивача; копія відповіді Новосільської сільської ради Ренійського району від 12.06.2020р. щодо місця мешкання відповідача; копія розписки відповідача від 04.01.2029р. із відмітками про часткове повернення боргу.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом, яким просить остаточно стягнути з ОСОБА_2 700 доларів США, які станом на 14.09.2020р. становлять 19530 грн. 21 коп., зазначивши, що 04.01.2019р. він із ОСОБА_2 уклали договір позики, за умовами якого він передав, а ОСОБА_2 отримав в борг грошові кошти в сумі 1900 доларів США. Відповідач зобов`язвся у термін до 01.04.2019 року повернути позивачу зазначену грошову суму, однак свої зобов`язання по теперішній час виконав лише частково. Після спливу терміну, на якій була видана позика, відповідач гроші не повернув, повідомивши, що гроші йому терміново знадобилися для інших справ. Після звернення позивача із позовом до суду (у лютому 2020р.) із вимогами про стягнення боргу відповідач почав поступово, частками повертати борг і зараз, станом на 14.09.2020р., в нього залишилася неповернення сума в розмірі 700 доларів США,що становить 19530,21 грн.

Оскільки вирішити спір у досудовому порядку неможливо, позивач звернувся із позовом до суду, яким просить стягнути з відповідача остаточну суму боргу, судовий збір 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 10000,00 грн.

На підтвердження позовних вимог позивач посилався на розписку від 04.01.2019 року, рукописний текст в якій про отримання грошових коштів виконано ОСОБА_2 . На розписці також виконані записи про часткові повернення позивачу грошових сум у рахунок погашення боргу.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

04.01.2019 року сторони у справі уклали договір позики. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: суми позики і строку повернення позики. Договори сторони оформили у письмовій формі у вигляді розписки. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами.

ОСОБА_1 - позикодавець свої зобов`язання за договором виконав, коли передав 04.01.2019 року ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1900 доларів США. Виконання позичальником зобов`язань за договором підтверджується текстом розписки. Обов`язок позичальника повернути позику передбачено умовами договору (розписки) і положеннями ст.1049 ЦК України.

Як виходить із матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, позичені на певний строк грошові кошти повернув частково.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Нотаріальна форма договору позики не вимагається незалежно від суми договору, однак за згодою сторін договору, договір позики може бути укладений в нотаріальній формі. У даному випадку договір позики сторони оформили в письмовій формі, але не посвідчували у нотаріуса. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України,позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою з моменту фактичного передання речей, визначених родовими ознаками, позикодавцеві (із рук в руки) або з моменту зарахування грошових коштів, що позичалися, на банківський рахунок позикодавця.

Верховний Суд України, який у своїй Постанові від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача остаточної суми боргу 19530 грн. 21 коп. (офіційний курс гривні щодо іноземних валют, встановлений НБУ станом на 14.09.2020р. 2790,03 грн./100 дол. США) є законними, знайшли своє підтвердження, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Крім стягнення основної суми боргу, позивач також просив стягнути і 3% річних від простроченої суми 6765 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними, правомірними і законними, такими виходять із позикових договірних зобов`язань, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Щодо вимог позивача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу 10000,00 грн. суд зазначає наступне.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у т.ч. витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №823/2638/18 від 16 травня 2019 року містить висновки про те, що надані позивачем договір, рахунок (з описом наданих послуг та вартості кожної з них окремо, а також кількість годин, витрачену на кожну з цих послуг) та квитанція про оплату цих послуг є належними і достатніми доказами для стягнення понесених витрат, а складення акту виконаних робіт не передбачено умовами договору, тому сам факт виставлення рахунку клієнту та його оплата свідчать про прийняття цих послуг. Таким чином, необґрунтованою є вимога щодо прайс-листа та акту виконаних робіт (послуг) за умови, що надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що до матеріалів позову позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу 10000,00 грн., отже суд не може задовольнити вимоги позивача про стягнення на його користь такого виду судових витрат.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76 - 81, 133, 137, 141, 258, 259, 264 - 265, 268, 279, 354, 355, ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049-1050 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) суму заборгованості за договором позики від 04.01.2019р. (станом на 14.09.2020 року) в розмірі 19530 грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 840 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник