Провадження № 2-з/761/1055/2020
У Х В А Л А

26 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

за участі секретаря: Валової Д.С.,

розглянувши у судовому засіданні заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «АК «Київводоканал», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «АК «Київводоканал», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

23 жовтня 2020 року представником заявника (позивача) подано заяву про забезпечення позову.

Заявник просить суд забезпечити позов, шляхом заборони ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) здійснювати будь-які дії щодо укладання договорів купівлі-продажу, дарування та інших, які призводять до зміни власника квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 32714058), яка належить останній на праві власності.

Заява обґрунтована такими обставинами.

1.Зверненням до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок недбалих дій ОСОБА_2 по утриманню в належному стані технічних приладів по обслуговуванню водопостачання 22.07.2018 відбулося залиття квартири позивача.

2.Наявністю шкоди, яка відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва, проведеного Науково-дослідним і проектним інститутом містобудування від 30.08.2018, який складений в поточних цінах станом на 30.08.2018, ремонт квартири позивача з витратами на заробітну плату працівників складає 53 445,00 грн.

3.Намаганням відповідачем відчужити належну їй квартиру, що підтверджується оголошенням про продаж квартири, яке міститься за посиланням (ІНФОРМАЦІЯ_1 ), квартира за адресою: АДРЕСА_2 (ціна продажу 135 000,00 доларів США).

4.Наявністю ризику того, що до вирішення даного спору в суді або до набрання рішенням суду про задоволення позову законної сили, відповідач вчинить дії, які унеможливлять ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. На думку заявника вказана обставина обґрунтовується тим, що відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.10.2020, у власності відповідача перебуває одне нерухоме майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Відшкодування збитків у сумі 53 445,00 грн. є предметом спору у цивільній справі.

Враховуючи розмір збитків, які є предметом спору, необхідність їх відшкодування у разі задоволення позову, заявник вважає, що є ризик відчуження єдиної квартири відповідача, а тому звернулася із вказаної заявою, яку просить задовольнити шляхом заборони ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) здійснювати будь-які дії щодо укладання договорів купівлі-продажу, дарування та інших, які призводять до зміни власника квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 32714058), яка належить останній на праві власності.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України). Вказана норма є імперативною.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 вказаної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У разі неможливості самостійно надати докази, учасник справи, відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Вказані норми спрямовані на реалізацію статтей 12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. А суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи зазначені норми, суд бере до уваги те, що між сторонами дійсно існує спір з приводу відшкодування шкоди. Однак, приймаючи до уваги предмет позову та розмір позовних вимог, а також вартість квартири відповідача, суд дійшов висновку про неспівмірність заходу забезпечення позову, про який просить заявник, а тому на думку суду відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12, 13, 81-84, 149-151, 153, 353-354 ЦПК України, суд,

постановив:

В задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «АК «Київводоканал», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: