Справа № 654/2743/18
Провадження №2/654/67/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря Петришак В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та договору іпотеки,

за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ларічевої Наталії Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору іпотеки,

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ларічевої Наталії Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , про визнання договору іпотеки недійсним,

та за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою,

у с т а н о в и в :

06.08.2018 року до Голопристанського районного суду Херсонської області звернувся ОСОБА_9 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому позивач просив визнати недійсними:

- договір купівлі-продажу 1/3 частки земельної ділянки кадастровий номер :02:036:0038 від 16.09.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- договір купівлі-продажу 1/3 частки земельної ділянки кадастровий номер :02:036:0038 від 16.09.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ;

- договір купівлі-продажу 1/3 частки земельної ділянки кадастровий номер :02:036:0038 від 16.09.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ;

- договір купівлі-продажу 1/3 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:036:0038, від 16.09.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- договір купівлі-продажу 1/3 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:036:0038, від 16.09.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ;

- договір купівлі-продажу 1/3 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:036:0038, від 16.09.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ;

- визнати недійсним договір іпотеки від 05.05.2017 року, за яким ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передали в іпотеку домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :02:036:0038, ОСОБА_6 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вказане вище домоволодіння та земельна ділянка передані в іпотеку позивачу згідно з договором іпотеки, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06.04.2010 року в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики. Позивач, як іпотекодержатель, не надавав своєї згоди на відчуження предмета іпотеки та передачі майна в наступну іпотеку, а тому вважає договори купівлі-продажу, укладені 16.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 недійсними.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_10 подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки на час укладання оспорюваних договорів купівлі-продажу від 16.09.2014 року та договору іпотеки від 05.05.2017 року обтяження нерухомого майна було відсутнє. Крім того, про вказані правочини позивачу стало відомо ще у 2014 році, а з даним позовом звернувся до суду лише в серпні 2018 року, тобто після спливу строку позовної давності.

02.04.2019 року до суду з позовом звернувся ОСОБА_10 в інтересах позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ларічевої Наталії Анатоліївни, треті особи ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , в якому просили визнати недійсним договір іпотеки, укладений 06.04.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Ларічевою Н.А., зареєстрований в реєстрі №599, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 7681641 від 07.11.2013 року.

Позов мотивовано тим, що згідно з договорами купівлі-продажу, укладеними 16.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 відчужила, а позивачі набули право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку з кадастровим номером :02:036:0038. На момент укладання договорів купівлі-продажу позивачам не було відомо про існування договору позики та договору іпотеки. Позивачі вважають, що договір іпотеки є недійсним з моменту його укладення, а тому запис про іпотеку в реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягає скасуванню, оскільки на момент укладання договору іпотеки ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , але згоди свого чоловіка на укладення будь-яких договорів щодо розпорядження, користування чи володіння спільним майном, яким є предмет іпотеки, не отримала. Тобто на момент вчинення правочину (укладання договору іпотеки) сторонами не було додержано вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦПК, що є підставою недійсності правочину.

16.04.2019 року ОСОБА_8 , як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ларічевої Н.А., треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , про визнання недійсним договору іпотеки, в якому просив визнати недійсним договір іпотеки, укладений 06.04.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , посвідчений приватним нотаріусом Ларічевою Н.А., зареєстрований в реєстрі №599, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 7681641 від 07.11.2013 року.

Ухвалою суду від 16.04.2019 року цивільну справу №654/2743/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та договору іпотеки та цивільну справу №654/1136/19 за позовом громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 , громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_5 , громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ларічевої Н.А., треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору іпотеки та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ларічевої Н.А., треті особи: громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_4 , громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_5 , громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , про визнання договору іпотеки недійсним, об`єднано в одне провадження, справі присвоєно номер 654/2743/18.

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , через свого представника адвоката Курочкіна О.О. надали письмові пояснення, згідно з якими просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , як безпідставних, оскільки у випадку переходу права власності до третьої особи без згоди іпотекодержателя, права і обов`язки іпотекодержателя переходять до набувача власності, а тому ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту.

За клопотанням представника позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - адвоката Курочкіна О.О. ухвалою суду від 28.10.2019 року було призначено судово-почеркознавчу експертизу.

07.02.2020 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість надати висновок судової почеркознавчої експертизи у зв`язку з ненаданням додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи та несплатою рахунків вартості проведення експертизи, а тому ухвала суду від 28.10.2019 року про призначення почеркознавчої експертизи залишена без виконання.

13.03.2020 року представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - адвокат Курочкін О.О. подав до суду позов до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06.04.2010 було укладено договір позики, та в забезпечення виконання зобов`язань за яким, між цими ж сторонами 06.04.2010 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Ларічевою Н.А. За договором іпотеки ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , разом із земельною ділянкою площею 0,1929 га з кадастровим номером :02:036:0038 за цією ж адресою. ОСОБА_2 , вважаючи свої зобов`язання за договором позики виконаними, звернулася у 2013 році до суду про визнання договору позики та договору іпотеки припиненими. Заочним рішенням суду від 22.11.2013 позов ОСОБА_2 задоволено та на підставі даного рішення скасовано запис про заборону. 16.09.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 було укладено договори купівлі-продажу, за якими ОСОБА_2 відчужила, а ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 набули право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку з кадастровим номером :02:036:0038. Після цього, рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 09.06.2016 рішення районного суду скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2017 рішення апеляційного суду залишено без змін. На цій підставі ОСОБА_1 було відновлено договір іпотеки та запис про заборону на підставі нього. Таким чином, на дату звернення з позовом до суду Федорови є іпотекодавцями по відношенню до ОСОБА_1 , який виступає іпотекодержателем нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи викладене, позивачі виконали основне зобов`язання, яке забезпечено договором іпотеки, та внесли через нотаріуса на депозитний рахунок суму грошових коштів у розмірі 409000 гривень, що станом на дату платежу становить 16400 доларів США. Враховуючи, що основне зобов`язання було повністю виконане, тобто основне зобов`язання припинено, відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека також припиняється.

Ухвалою суду від 29.05.2020 вказані справи були об`єднані в одне провадження.

Ухвалою суду від 10.09.2020 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_10 підтримали свої позовні заяви просили їх задовольнити, щодо інших позовів просили в їх задоволенні відмовити за безпідставністю вимог.

ОСОБА_2 та ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги ОСОБА_8 про просили задовольнити визнання договору іпотеки недійсним, проти задоволення позову про визнання іпотеки припиненою не заперечували, в задоволенні інших позовів просили відмовити.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, надали заяви про слухання справи у їхню відсутність.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши докази у справі, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, 06.04.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики (а. с. 7 т. 1), за умовами якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 400000 гривень, що еквівалентно 50000 доларів США на день укладання договору, а ОСОБА_2 зобов`язалася повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошових коштів у грошовій одиниці України гривні в еквіваленті 50000 доларів США на день повернення позики. Позика надана строком на один рік, кінцевим строком повернення позики є 06.04.2011, позика є безпроцентною (п.2 договору позики).

05.04.2011 року між цими ж сторонами укладено договір про внесення змін до Договору позики від 06.04.2010 року (а. с. 8 т. 1), яким визначено, що позика надається строком на один рік та шість місяців, кінцевим строком повернення позики є 06.10.2011 року. Всі інші умови Договору позики від 06.04.2010 року залишено без змін.

Доповненням до Договору від 06.04.2010 року (а. с. 8 т. 1 зворотній бік) підтверджено отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 у період за 06.04.2010 року по 06.02.2011 року 40000 доларів США в погашення боргу за Договором позики від 06.04.2010 року. Даним доповненням також встановлено процентну ставку на рівні 8% щомісячно.

06.04.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки (а. с. 9-11 т. 1), за яким іпотекодавець ( ОСОБА_2 ) в забезпечення своїх зобов`язань за договором позики від 06.04.2010 року передала в іпотеку іпотекодержателю ( ОСОБА_1 ) належне їй нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із земельною ділянкою площею 0,1929 га за кадастровим номером :02:036:0038 за тією ж адресою. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ларічевою Н.А. 06.04.2010 та зареєстровано в реєстрі за №599.

Заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області №654/4523/13-ц від 22.10.2013 року (а. с. 12-13 т. 1) позов ОСОБА_2 задоволено, визнано зобов`язання ОСОБА_2 за договором позики, укладеним між нею та ОСОБА_1 06.04.2010, а також сам договір позики припиненими; визнано зобов`язання ОСОБА_2 за договором іпотеки, укладеним між нею та ОСОБА_1 06.04.2010, зареєстрованим в реєстрі за №599, а також сам договір іпотеки припиненими.

07.11.2013 року внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження про припинення обтяження, яке виникло на підставі договору іпотеки від 06.04.2010 року.

16.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу 1/3 частки земельної ділянки, за яким ОСОБА_2 продала і передала ОСОБА_12 , а ОСОБА_4 купив та прийняв від ОСОБА_2 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1929 га за кадастровим номером :02:036:0038, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

16.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу 1/3 частки земельної ділянки, за яким ОСОБА_2 продала і передала ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 купила та прийняла від ОСОБА_2 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1929 га за кадастровим номером :02:036:0038, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

16.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 укладено договір купівлі-продажу 1/3 частки земельної ділянки, за яким ОСОБА_2 продала і передала ОСОБА_13 , а ОСОБА_13 купила та прийняла від ОСОБА_2 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1929 га за кадастровим номером :02:036:0038, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

16.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями і спорудами, за яким ОСОБА_2 продала і передала ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 купив та прийняв від ОСОБА_2 1/3 частку житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями і спорудами до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

16.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями і спорудами, за яким ОСОБА_2 продала і передала ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 купила та прийняла від ОСОБА_2 1/3 частку житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями і спорудами до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

16.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 укладено договір купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями і спорудами, за яким ОСОБА_2 продала і передала ОСОБА_13 , а ОСОБА_13 купила та прийняла від ОСОБА_2 1/3 частку житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями і спорудами до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 09.08.2016 року (а. с. 14-15 т. 1) рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.10.2013 року скасовано, ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.11.2016 року (а. с. 16-17 т. 1) рішення апеляційного суду Херсонської області від 09.08.2016 залишено без змін.

Правовідносини з іпотеки врегульовані як у ЦК України так і у Законі № 898-IV «Про іпотеку». Відповідно до Закону № 898-IV іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Визначення іпотеки передбачено й у статті 575 ЦК України, згідно з якою іпотека - це застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності (частина четверта статті 3 Закону № 898-IV).

Відповідно до визначення термінів у статті 1 Закону № 898-IV основне зобов`язання - це зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Згідно із чинним законодавством іпотекою забезпечуються зобов`язання або вимоги, які можуть виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Безпосередньо Законом № 898-IV визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, а отже, іпотека не може існувати самостійно без основного зобов`язання.

Суб`єктами іпотечних правовідносин Закон № 898-IV визначає іпотекодавця та іпотекодержателя. Відповідно до визначень, що містяться в статті 1 цього Закону, іпотекодержателем є кредитор за основним зобов`язанням.

Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Відповідно до вимог статті 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, оскільки у момент передачі майна в іпотеку іпотекодавець не був її власником.

Іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд України у постановах від 24 грудня 2014 року (провадження № 6-201цс14), від 05 лютого 2014 року (провадження № 6-131цс13), від 05 травня 2020 року (провадження № 14-32цс20).

У даному випадку всі обов`язки іпотекодавця перейшли до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у момент переходу до них права власності на предмет іпотеки і при цьому не має значення чи були вони обізнані з тим, що вказане майно обтяжене.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону № 898-ІV іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання.

При цьому ОСОБА_1 своїм правом на задоволення вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки не скористався.

Отже, враховуючи, що на момент укладання 16.09.2014 року договорів купівлі-продажу нерухомого майна відомості про іпотеку в Державному реєстрі іпотек були відсутні, та згідно зі ст. 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Крім того, суд враховує, що в квітні 2017 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Голопристанського нотаріального округу Негра (Виходцевої) Лариси Анатоліївни, третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Ларічева Н.А., про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння (а. с. 29-31 т. 2). Позов обґрунтований тим, що оспорювані договори купівлі-продажу нерухомого майна укладені неправомірно та незаконно, ОСОБА_2 навмисно ввела в оману другу сторону правочинів, оскільки нерухоме майно є предметом іпотеки в забезпечення договору позики, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області у даній справі (№654/868/17) позов ОСОБА_1 задоволено: визнано недійсними договори купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1929 га, кадастровий номер 602:036:0038, за адресою: АДРЕСА_1 , які укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Також даним рішенням суду визнано недійсними договори купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , які укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Витребувано з володіння ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 . Визнано право власності на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,1929 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 602:036:0038 та, за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , в рахунок виконання зобов`язання за договором позики від 06.04.2010 року, забезпеченого договором іпотеки від 06.04.2010 року.

Постановою Апеляційного суду Херсонської області №654/868/17 від 22 травня 2018 року рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 лютого 2018 року скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що продавець за оспорюваними договорами та покупці за цими договорами не визнають наявність обману при вчиненні спірних правочинів, а ОСОБА_1 умови для застосування статті 230 ЦК України не доведені, підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу із заявлених у позові підстав, відсутні.

Постановою Верховного Суду від 27 травня 2020 року постанову Апеляційного суду Херсонської області від 22 травня 2018 року залишено без змін.

Щодо позову ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ларічевої Н.А., треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору іпотеки, та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 про визнання договору іпотеки недійсним, судом встановлено наступне.

В обґрунтування даних позовів позивачі посилаються на те, що при укладенні договору іпотеки 06.04.2010 року сторонами ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) не було дотримано вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, а саме: не було нотаріальної згоди чоловіка ОСОБА_2 ОСОБА_8 на укладення договору іпотеки.

Проте, таке твердження позивачів не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовується матеріалами справи. Так, на виконання ухвали суду про витребування доказів приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ларічевою Н.А. надано належним чином завірені копії договору іпотеки від 06.04.2010, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та копії документів, на підставі яких було посвідчено цей договір (а. с. 182-209 т. 2).

З наданих документів вбачається, що при укладенні договору іпотеки сторонами надано всі передбачені законодавством документи для вчинення даного правочину. Нотаріусом було посвідчено зазначений договір з додержанням всіх норм діючого законодавства України. На укладання договору іпотеки подружжям іпотекодавця ОСОБА_8 та подружжям іпотекодержателя ОСОБА_14 було надано письмові згоди, які також було посвідчено 06.04.2010 приватним нотаріусом Ларічевою Н.А. (реєстрові номери 597, 598).

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в позові ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ларічевої Н.А. про визнання недійсним договору іпотеки, та позові третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 про визнання договору іпотеки недійсним, як безпідставних.

Щодо позову ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою, суд дійшов наступного висновку.

Підстави припинення іпотеки визначені ст. 17 Закону № 898-ІV. Так, відповідно до ст.17 Закону іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 як іпотекодавець виконала основне зобов`язання за договором позики від 06.04.2010 року.

ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. із заявою про прийняття на депозит нотаріуса грошової суми 409000 гривень, що є еквівалентом 16400 доларів США для передачі кредиторові ОСОБА_1 з метою виконання обов`язку ОСОБА_2 за договором позики від 06.04.2010 року, та у зв`язку з ухиленням кредитора від прийняття виконання (а. с. 121 т. 3).

Згідно з квитанцією №1 від 04.03.2020 (а. с. 118 т. 3) приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. прийняла від ОСОБА_5 вказану суму грошей, та відповідно до квитанції №ПН 2893 від 04.03.2020 (а. с. 119 т. 3) нотаріус внесла кошти в сумі 409000 грн на депозит.

Відповідно до ст. 537 ЦК України, боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора.

Відмова кредитора від запропонованого боржником виконання договору можлива лише тоді, якщо кредитор міг прийняти виконання від боржника, однак із суб`єктивних причин відмовився це зробити, натомість не вважається відмовою об`єктивна неможливість прийняти виконання боржника, оскільки в такому випадку буде не відмова від прийняття виконання, а лише неможливість прийняти виконання.

Суд враховує, що ОСОБА_4 31.10.2019 року надіслав ОСОБА_1 заяву про отримання реквізитів для оплати заборгованості за договором позики, що підтверджується рекомендованим повідомленням та описом вкладення у цінний лист (а. с. 122-126 т. 3). Тобто, в даному випадку мала місце саме відмова кредитора від запропонованого боржником виконання договору.

ОСОБА_5 внесла у депозит нотаріуса суму 409000 гривень, що еквівалентно 16400 доларів США, що відповідає умовам договору позики, пунктом 1.1 якого встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцю суму коштів у грошовій одиниці України гривні в еквіваленті сумі в доларах США на день повернення позики.

Щодо розміру зобов`язання, забезпеченого договором іпотеки, суд враховує наступне.

За договором позики від 06.04.2010 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 400000 грн, що еквівалентно 50000 доларів США, позика надана строком на один рік, кінцевим строком повернення позики є 06.04.2011 року.

Договором про внесення змін до договору позики від 06.04.2010 року встановлено строк позики один рік та шість місяців, кінцевим строком повернення є 06.10.2011 року.

Доповненням до Договору від 06.04.2010 року підтверджено отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 у період за 06.04.2010 року по 06.02.2011 року 40000 доларів США в погашення боргу за Договором позики від 06.04.2010 року. Даним доповненням також встановлено процентну ставку на рівні 8% щомісячно.

Також, рішенням апеляційного суду Херсонської області №654/4523/13-ц від 09 серпня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Ларічева Н.А., про визнання договорів позики та іпотеки припиненими, встановлено факт отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 40000 доларів США на виконання зобов`язання за договором позики.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).

Таким чином, залишок основного боргу становить 10000 доларів США.

Також, доповненням до договору встановлено процентну ставку на рівні 8% щомісячно. Оскільки даний документ не містить дати, а у тексті зазначено про отримання з 06.04.2010 року по 06.02.2011 року 40000 доларів США, то суд приходить висновку, що проценти встановлені саме 06.02.2011 року.

Кінцевою датою повернення позики в Договорі про внесення змін до договору позики від 06.04.2010 року встановлено 06.10.2011 року.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок зазначений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18).

Тобто, борг за основним зобов`язанням становить: 10000 доларів США сума неповернутої позики, 6400 доларів США проценти за користування позикою (10000 доларів * 8% * 8 місяців (за період з 06 лютого 2011 року по 06 жовтня 2011 року), всього 16400 доларів США.

Таким чином, суд встановив факт припинення зобов`язань за договором позики у зв`язку з його повним і належним виконанням. Тому, з огляду на те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, суд задовольняє вимоги позивачів про визнання іпотеки припиненою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

З огляду на це, враховуючи наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, суд задовольняє вимогу позивачів про припинення заборони на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання іпотеки припиненою задовольнити повністю.

Визнати припиненою іпотеку згідно з Договором іпотеки, укладеним 06.04.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Ларічевою Наталією Анатоліївною, зареєстрованим в реєстрі за №599.

Припинити заборону на нерухоме майно: номер запису про обтяження 3270739, дата державної реєстрації 06.04.2010, підстава виникнення обтяження: Договір іпотеки серія та номер 599, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 7681641 від 07.11.2013, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, відомості про реєстрацію до 01.01.2013: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9698585, 06.04.2010.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та договору іпотеки відмовити повністю.

В позові ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ларічевої Наталії Анатоліївни про визнання недійсним договору іпотеки відмовити повністю.

В позові третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ларічевої Наталії Анатоліївни про визнання договору іпотеки недійсним відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складене 26 жовтня 2020 року.

Суддя В. М. Сіянко