Справа № 359/7717/19
Провадження №2/359/686/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Колесниковій А.Ю.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року на адресу суду надійшов вищевказаний позов. Позовна заява вмотивована тим, що позивачу ОСОБА_3 та її дітям, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

Право власності підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № 172 , виданим Бориспільським районним ЖКК від 22.10.2003 року.

Відповідач зареєстрований в зазначеній вище квартирі, проте не проживає в ній оскільки на даний час відбуває покарання в Державній установі «Житомирська виправна колонія №4».

Оскільки відповідач вже більше року в квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді від 17.09.2020 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.09.2020 року було закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою судді від 23.10.2020 року було доручено Державній установі «Житомирська виправна колонія №4» проведення відеоконференції під час провадження в даній цивільній справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав поданий позов та просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріли справи дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є співвласником квартири АДРЕСА_2 . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.5) та копією договору дарування 2/5 частини квартири від 26 листопада 2010 року (а.с.7).

31.05.2013 року ОСОБА_6 внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_7 змінила своє прізвище на « ОСОБА_8 ». Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.13).

Згідно з вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років (а.с. 15-20).

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частина 3 ст.71 Житлового кодексу України встановлює виключення при яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців.

Так, відповідно до п.7 ч.3 ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї.

Частиною 5 ст.71 ЖК України передбачено, що у випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Зважаючи на те, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, суд не вбачає підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню

На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК, ст.71 ЖК України керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-266, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2020 року.

Суддя: Чирка С.С.