Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з приватизованою земельною ділянкою та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з приватизованою земельною ділянкою та визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач посилається на те, що 12 грудня 2016 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та присадибних земельних ділянок, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується розпискою останньої про передачу їй 6 000 грн.

Позивач декілька разів зверталася до відповідача з проханням посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та присадибних земельних ділянок у нотаріуса. Вона обіцяла виконати своє зобов`язання, але потім почала ухилятися.

Позивач вважає, що зі своєї сторони він виконала всі покладені на неї обов`язки згідно домовленості (договору купівлі-продажу) - сплатила всю обумовлену суму вартості будинку та присадибної ділянки, безперешкодно користується ними, однак неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК України щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

За цих обставин позивач звернулася з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду надано заяву, в якій вона прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, визнала позовні вимоги, зазначаючи.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 17 травня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сорока В.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 1234 (а. с. 11).

Земельна ділянка площею 0,2500 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:003:0028 та земельна ділянка площею 0,4200 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:003:0029, які розташовані по АДРЕСА_1 , належали ОСОБА_2 відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ДП від 19 квітня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 957 (а. с. 10, 15-20).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На а. с. 9 є розписка ОСОБА_2 про отримання нею плати за житловий будинок з присадибною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якої позивач придбала у ОСОБА_2 нерухоме майно, що належало останній на праві власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Виходячи з матеріалів справи, обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину (розписок), домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Судом встановлено обставини неможливості здійснення позивачем нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що правочин, який укладено між позивачем та відповідачем вважається таким, що вчинено правомірно, тому є законні підстави для визнання дійсним договору та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з приватизованою земельною ділянкою, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 12 грудня 2016 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на:

-житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , що складається з: А - житловий будинок загальною площею 30,4 кв. м., житловою площею 23,4 кв. м; а - сіни; а1 - сіни; Б - гараж; В - навіс; Г - сарай; ПГ - погріб; Є - сарай; Ж - сарай; З - літня кухня; И - сарай; Л - сарай; М - вбиральня; К - колодязь; № 1 - паркан; № 2 - хвіртка; № 3 - ворота; № 4 - хвіртка; № 5 - паркан;

-земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:003:0028, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розміщену в АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 0,4200 га, кадастровий номер :02:003:0029, призначену для ведення особистого підсобного господарства, розміщену в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук