Справа № 444/2004/20
Провадження № 2/444/892/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ ПОВНЕ)

27 жовтня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 27 серпня 2018 року він дав у борг відповідачу ОСОБА_2 8000 доларів США, що підтверджується розпискою, яка написана власноручно ОСОБА_2 . Згідно з зазначеними у розписці відомостями, він мав повернути усю суму позики не пізніше 30 квітня 2019 року. При цьому, повернення заборгованості повинно здійснюватися щомісячно по 1000 доларів США. Позивач зазначає, що згідно з розрахунком та станом на день подання даного позову відповідачем позивачу повернута частина позики, сума заборгованості на даний час становить 5809,67 доларів США (п`ять тисяч вісімсот дев`ять доларів США, шістдесят сім центів), згідно з вказаним у позовній заяві розрахунком (арк.спр.1).

Також позивач зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц , «….У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України».

Вказує, що на підставі ст.652 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача 3 % річних від суми заборгованості в розмірі 294,43 доларів США (двісті дев`яносто чотири долари США, сорок три центи), згідно з вказаним у позовній заяві розрахунком (арк.спр.2-3).

Однак, боргових зобов`язань відповідач не виконав та вказані кошти не повернув, а тому позивач змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Просить позов задовольнити. Окрім того, просить суд судові витрати розподілити у порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 28.08.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи.

26.10.2020 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення в справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення в справі не заперечила. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке останній отримав 20.10.2020 року про що особисто розписався. Від відповідача не надходило на адресу суду жодних клопотань та відзиву на позовну заяву. Узв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України).

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Судом встановлено, що 27.08.2018 року позивач ОСОБА_1 дав у борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 8 000 доларів США, що підтверджується розпискою, яка підписана власноручно ОСОБА_2 27.08.2018 року. У розписці зазначено, що ОСОБА_2 мав повернути борг ОСОБА_1 до 30 квітня 2019 року (арк.спр. 6).

Із поданої до позовної заяви виписи по надходженню по картці/рахунку належному позивачу ОСОБА_1 встановлено, що відповідач частково погашав заборгованість за договором позики - розписки від 27.08.2018 року, а тому сума боргу відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку станом на день підписання позову (05.08.2020р.) становить 5809,67 доларів США (п`ять тисяч вісімсот дев`ять доларів США, шістдесят сім центів) (арк.спр. 7-8).

Суд бере до уваги поданий позивачем розрахунок та враховує такий при вирішенні спору.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Судом встановлено, що у визначений договором строк відповідач свої зобов`язання не виконав і в повному розмірі коштів не повернув.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У частині першій статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму заборгованості, що становить 5809,67 доларів США та на підставі ст.652 ЦК України просить стягнути на його користь 3 % річних від суми заборгованості в розмірі 294,43 доларів США.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує наведений нижче висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви подано розрахунок 3 % річних від суми заборгованості відповідного до якого сума 3 % річних складає 294,43 доларів США (арк.спр.2-3) .

Суд бере до уваги поданий позивачем розрахунок 3 % річних та враховує такий при вирішенні спору.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідач у визначений договором строк свої зобов`язання за договором позики в повному обсязі не виконав, коштів позивачу не повернув, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою в розмірі 5809,67 доларів США (п`ять тисяч вісімсот дев`ять доларів США, шістдесят сім центів) та 3% річних в розмірі 294,43 доларів США (двісті дев`яносто чотири долари США, сорок три центи).

Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,133,137,141,259,280-282 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 610, 625, 1046,1047,1049 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою в розмірі 5809,67 доларів США (п`ять тисяч вісімсот дев`ять доларів США, шістдесят сім центів).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в розмірі 294,43 доларів США (двісті дев`яносто чотири долари США, сорок три центи).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при поданні позову до суду судовий збір в розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 30.10.2020 року.

Суддя Олещук М. М.