Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/4585/20
номер провадження 2/215/2678/20
20 жовтня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді - Дудікова А.В.
при секретарі - Коломійчук К.Ю.
згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 215/4585/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,-
У серпні 2020 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що від шлюбу з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач має двох повнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 та доньку ОСОБА_4 . Після смерті чоловіка, до 23.02.2018р. позивач проживала разом з сином за адресою: АДРЕСА_1 . З 01.02.2019р. позивач проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 та сплачує орендну плату шляхом відшкодування орендодавцю витрат на оплату житлово-комунальних послуг, середній розмір яких в опалювальний сезон складає понад 600 грн, в неопалювальний сезон понад 300 грн. Єдиним її джерелом доходу є пенсія за віком, середній розмір якої становить 1 638 грн. Позивачка потребує додаткових витрат на придбання ліків, оплату орендованої квартири та харчування, постійно хворіє. Пенсію, яку отримує ОСОБА_1 , не забезпечує її необхідним мінімумом для проживання. Донька ОСОБА_4 проживає окремо та надає матеріальну допомогу. Син ОСОБА_2 матеріальної допомоги не надає. ОСОБА_2 має постійну роботу, офіційно працевлаштована на ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», а тому має можливість надавати матеріальну допомогу. ОСОБА_1 просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили.
Ухвалою суду від 14.08.2020р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено перше судове засідання по справі на 29.09.2020р.
29.09.2020р. на адресу суду електронною поштою надійшла заява представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами з метою недопущення розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом (а.с. 75).
Судове засідання, призначене на 29.09.2020р., було відкладено на 20.10.2020р.
Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення судом не заперечує (а.с. 92).
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.
Відповідач та представник відповідача, у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подав на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами з метою недопущення розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом. Відзив на позовну заяву відповідач не подав(а.с. 89-90).
Поряд із тим, надаючи оцінку доводам представника відповідача щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Дійсно, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 50 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Таким чином, здійснення правосуддя суддями у відкритих судових засіданнях з безпосередньою участю сторін процесу в умовах оголошення Кабінетом Міністрів України карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, створює загрозу для життя та здоров`я суддів і учасників судових засідань.
Водночас згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою принципу верховенства права є право на звернення до суду, що передбачено статтею 55 Конституції України та розвинуто статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року як право на справедливий суд.
Статтею 64 Конституції передбачено, що права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. У Конституції наголошується, що право на справедливий суд не може бути обмежене в умовах воєнного та надзвичайного стану.
Також, застосовуючи відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зауважує, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).
Водночас суд наголошує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням введених обмежень, пов`язаних із запровадженням в Україні карантину), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо та при цьому розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, перше судове засідання було відкладено, з урахуванням клопотання представника відповідача про відкладення справи у зв`язку із карантином.
Також суд зауважує, що подача представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи є повторною, що у свою чергу, не сприяє дотриманню балансу прав сторін на справедливий розгляд даної справи упродовж розумного строку.
З урахуванням вищевикладеного та з метою забезпечення справедливого розгляду даної справи упродовж розумного строку, а також враховуючи той факт, що у матеріалах справи містяться всі необхідні докази для повного та всебічного розгляду даної справи, суд вважає за необхідне відмовити представнику відповідачеві в задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами, яке надійшло до суду 19.10.2020р.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 46 Конституції України кожному громадянину України держава має забезпечити рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кізел, Пермської області, РФ, що підтверджується копією паспорта громадянина України, дата видачі 02.05.2019р., орган, що видав 1230 (а.с.7).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, серії НОМЕР_1 (а.с. 9).
Згідно копії свідоцтва про народження, виданим Тернівським районним відділом ЗАГС м. Кривого Рогу, серія НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 народилася дитина ОСОБА_2 (а.с. 10).
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України, серії НОМЕР_3 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_1
05.03.2011р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб про що було складено відповідний актовий запис №124, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_7 »,що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 . (а.с. 12).
Згідно пенсійного посвідчення серія НОМЕР_5 , виданого 13.06.2019р. ОСОБА_1 , 1960 р.н., отримує пенсію за віком, довічно (а.с.15).
Відповідно до довідки про доходи № 3227 0225 2899 4217 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області управління обслуговування громадян Тернівський відділ обслуговування громадян у м. Кривий Ріг, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Криворізькому північному об`єднаному управління ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.11.2016р. по 30.04.2020р. складає 19 569,39 грн (а.с. 13).
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 3911 від 08.05.2020р. (а.с.14).
У акті від 19.06.2020р. підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , зазначено, що ОСОБА_1 проживала в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з сином ОСОБА_2 З 23.02.2018р. в кв. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 не проживає, оскільки ОСОБА_2 змінив вхідні замки і навмисно не надає їй доступу до вказаної квартири (а.с.19).
Відповідно до договору № 1 оренди житлового приміщення (квартири) від 01.02.2019р. ОСОБА_8 (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар), ОСОБА_1 орендує кватиру АДРЕСА_4 , строк оренди складає 35 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом прийому-передачі. Сторони домовилися, що орендна плата за користування квартирою складається із вартості комунальних послуг, які орендар щомісячно компенсує орендодавцю за його вимогою (а.с. 34-35).
Згідно акта прийому передачі нежитлового приміщення (квартири) в оренду від 01.02.2019р. орендодавець передає, а ОСОБА_1 приймає у тимчасове платне користування нежитлове приміщення (квартиру), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.36).
Відповідно до інформацій про оплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 в період з лютого 2019р. по липень 2020р., щомісячно сплачує нараховані до сплати суми надані послуги (а.с.37-54).
Відповідно до довідки від 26.05.2020 р., виданою КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 8», ОСОБА_1 знаходиться на диспансерному обліку у ревматолога з приводу ревматоїдного артрозу, поліартрит серопозитивний, ступінь активності ІІ в поєднанні з остеоартрозом. Потребує постійного медикаментозного лікування (а.с.24).
Позивач часто хворіє, витрачає кошти на купівлю медикаментів та неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками з медичної картки стаціонарного хворого, епікризами, консультаційними висновками спеціаліста (а.с.20-23, 25-33).
Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30.07.2020р. ОСОБА_2 належить: 1/3 частина квартири загальною площею 44,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/3 частина квартири загальною площею 57,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 ; гараж з підвалом загальною площею 29,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , товариство власників гаражів «Авангард», гараж НОМЕР_6 в блоці 9 (а.с.55-58).
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , належить: автомобіль марки BMW модель 320І 1994 року випуску; автомобіль марки Daewoo модель Lanos 2007 року випуску; автомобіль марки Daewoo модель Lanos 2004 року випуску (а.с.59).
Положенням статті 51 Конституції України закріплено обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Згідно вимог ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Відтак, нормами ст. 202 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку (чоловіки - 60 років, жінки - 55 років) та інваліди I, II та III груп.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою похилого віку, пенсійного віку, потребує постійного лікування, та є непрацездатною особою у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідач ОСОБА_2 є сином позивачки ОСОБА_1 , який досяг повноліття та є працездатною особою.
Відповідно до вимог ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.
Відповідачем не підтверджено належними доказами, що позивач ОСОБА_1 ухилялася від своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_2 .
У своїй позовній заяві позивач посилалася на те, що вона є пенсіонером, постійно хворіє та потребує постійного лікування, тому її пенсії, не вистачає для нормального рівня життя. Донька ОСОБА_10 матеріальну допомогу їй надає, а син ОСОБА_2 матеріальної допомоги не надає.
Із наявних доказів у справі, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою непрацездатну матір.
Обов`язок повнолітніх дочки, сина брати участь у додаткових витратах на батьків, окрім сплати аліментів, визначений статтею 203 СК України. Виникнення цього обов`язку пов`язано з особливими обставинами - зокрема, тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю батьків.
Такі додаткові витрати є різновидом аліментних платежів.
При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що позивач є пенсіонером з рядом хвороб, на лікування яких необхідні додаткові витрати, має двох повнолітніх дітей та те, що донька ОСОБА_10 надає позивачу матеріальну допомогу.
Оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суду не надано документів про сімейний стан чи стан здоров`я ОСОБА_2 , а тому суд не досліджує зазначені обставини справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Враховуючи викладене та беручи до уваги матеріальне становище позивача та те, що відповідно до вимог СК України ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою непрацездатну матір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу (заробітку), починаючи з 07.08.2020 р., і довічно.
Разом з тим, позивачкою не доведено необхідності стягнення з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію, а також її донька надає матеріальну допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
З огляду на викладене необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 279, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу (заробітку), починаючи з 07.08.2020 р., і довічно.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .
Повний текст судового рішення складено 26 жовтня 2020 року.
Суддя: