Справа № 727/8402/20
Провадження № 2-о/727/156/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі головуючого судді Семенко О.В.

при секретарі судового засідання Оробець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Чернівецька міська рада (м.Чернівці, Центральна площа, 1) про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці із заявою про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа: Чернівецька міська рада.

В заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Після її смерті він своєчасно звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, на підставі якої 18.05.2020 року нотаріусом було заведено спадкову справу №65836780. До складу спадкового майна входить квартира по АДРЕСА_1 .

Однак, нотаріус вивчаючи документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, повідомила його, що його мамі належало 99/100 частки даної квартири. Один відсоток, тобто 1/100 частки, належала на праві власності вітчиму - ОСОБА_3 , який помер наступного дня після мами - 4 квітня 2020 року.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був йому як батько, оскільки вони з мамою одружились ще в 1978 році і він виховував його як рідного сина, він з ними постійно проживав, у тому числі і останні п`ять років до смерті батьків, він звернувся до нотаріуса і з приводу спадкування після смерті вітчима.

Проте нотаріус роз`яснила що для спадкування в порядку статті 1264 ЦК України, йому необхідно спочатку звернутись до суду.

Заявник вказує, що у 2000 році він розлучився з дружиною і переїхав проживати до батьків. З того часу вони разом проживали з батьками у квартирі по АДРЕСА_1 , де він також зареєстрований, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. Враховуючи, що батьки були вже похилого віку, він доглядав за ними, а потім здійснював їхнє поховання.

Окрім нього, у ОСОБА_3 інших дітей та будь-яких інших спадкоємців немає. Він був йому, окрім мами, єдиною рідною людиною.

Про їх спільне проживання однією сім`єю свідчить також і довідка ЖРЕП №4. Однак, те, що він не був офіційно усиновлений ОСОБА_3 , перешкоджає йому оформити спадщину, яка відкрилась після його смерті, на частку (1/100) у квартирі. Іншого способу, ніж судового, для вирішення даного питання немає.

Просив встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його вітчима ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ,понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи (а.с.16).

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи спрямував заяву з проханням справу розглядати у його відсутність. Вимоги заяви підтримує в повному обсязі, з підстав викладених в заяві. Просив заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Чернівецької міської ради А.В.Филипчук до початку судового засідання спрямував до суду листа з проханням розглядати справу у відсутність їх представника. Не заперечують щодо задоволення вимог заяви та просив ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.21).

Суд, дослідивши наявні в справі докази, надавши оцінку всім в сукупності та кожному окремо доказам та аргументам заявника, приходить до наступних висновків.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання.

Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , громадянин України народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Чернівці та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 26.03.2002 року, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 та довідкою КЖРЕП №4 (а.с.5).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 року (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , батьками заявника вказані: батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_2 (а.с.7).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уклали шлюб 19 вересня 1978 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с.11).

Заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , розірвали шлюб 21.12.2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с.12).

Згідно довідки КЖРЕП №4 №537 від 18.05.2020 року, за адресою АДРЕСА_2 - зареєстровані, постійно проживали та вели спільне господарство: заявник ОСОБА_1 його вітчим ОСОБА_3 по день смерті ОСОБА_3 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Гандабурою Г.П. 18.05.2020 року заведено спадкову справу №65836780, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 (а.с.10).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ЧКОБТІ від 20.11.2006 року, квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 - 1/100 частка та ОСОБА_2 - 99/100 частка (а.с.14).

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру по АДРЕСА_2 .

Однак, враховуючи, те що ОСОБА_3 був вітчимом заявника і заявник не був офіційно усиновлений ОСОБА_3 , і тому це перешкоджає заявнику оформити спадщину, яка відкрилась після його смерті, на частку (1/100) у квартирі. У ОСОБА_3 інших дітей та будь-яких інших спадкоємців немає, а також іншого способу, ніж судового, для вирішення даного питання у заявника немає.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що заявник із померлим вітчимом ОСОБА_3 тривалий час проживав, був йому як син, здійснював догляд за померлою матір`ю та вітчимом.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Положеннями статті 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Пунктом 21 вказаної Постанови визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Отже, судом встановлено факт постійного проживання однією сім`єю заявника зі спадкодавцем ОСОБА_3 , заявник потребує встановлення факту проживання однією сім`єю для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , а тому заява підлягає задоволенню.

Суд вважає, докази надані заявником належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку.

Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про прав.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_1 , підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», 1216, 1217, 1220, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.4, 12, 81, 223, 258, 259, 263-265, 268, 315, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , задовольнити.

Встановити юридичний факт, а саме що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Чернівці, постійно спільно однією сім`єю проживав на час відкриття спадщини зі своїм вітчимом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці або безпосередньо до апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: О.В.Семенко