Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого: судді В.П.Гончарука

за участі секретарів: Міроненко С.П., Гриценко О.І., Краснової І.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариств "УкрСиббанк" про розірвання договору про надання споживчого кредиту, суд, -

за участю учасників справи:

представника позивача - Кочін Г.І.

представника відповідача - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Позивач Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по поверненню кредитних коштів, відсотків за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2008 року в сумі 104 734,42 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2013 року становить 837 142,23 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 102 281,91 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2013 року становить 817 539,31 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 2 439,01 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2013 року становить 17 495,01 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 0, 11 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2013 року становить 0,88 грн.; пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 13, 39 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2013 року становить 107,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 ку Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0. Відповідно до умов Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 130 000,00 (сто тридцять тисяч) дол. США. а Позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 21 лютого 2018 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,9 % річних. 08 червня 2010 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (в подальшому з 18.12.2009 р. - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»; АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №3 до Кредитного договору №0. Відповідно якої сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме №0 та, і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме №1; також сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту за Договором; та про зміну кінцевого терміну кредиту за Договором.

Згідно Додаткової угоди № 4 від 24.06.2011 року сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме № 01), так і №2 реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку. Також, сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту. Розмір ануїтетного платежу складає 1501,00 (одна тисяча п`ятсот один) дол. СІЛА. День сплати 24 червня кожного місяця.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 . Станом на сьогоднішній день Відповідач свої зобов`язання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконує.

Не погоджуючись з позовними вимогами відповідачем ОСОБА_1 було подано зустрічну позовну заяву до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання договору про надання споживчого кредиту, яка ухвалою суду від 05 лютого 2014 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання, була прийнята судом до спільного розгляду із первісною позовною заявою.

Позивач за зустрічним позовом просив суд розірвати договір про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2008 року та стягнути з відповідача за зустрічним позовом судові витрати.

Свої зустрічні позовні вимоги сторона позивача обґрунтовує тим, що позичальник за період з 21.02.2008 року по 07.06.2010 року на користь Банку сплатив 53'996,28 доларів США (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто шість доларів США 28 центів), з них в т.ч.: 15 561,93 доларів США (п`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят один долар США 93 центи) - загальна сума погашення основної суми кредиту; 38'434,35 доларів США (тридцять вісім тисяч чотириста тридцять чотири долари США 35 центи) - загальна сума погашення процентів за користування кредитом, про що свідчать квитанції про погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором та довідки- розрахунки заборгованості за кредитом та по процентам за користування кредитом станом на 10.09.2013 року, що містяться в матеріалах справи та на яких грунтуються вимоги Банку. Отже, зобов`язання за кредитним договором станом на 07.06.2010 року було виконано позичальником частково.

Крім того, на виконання умов додаткової угоди №3 від 08.06.2010 року, позичальник за період 08.06.2010 року по 24.06.2011 року на користь Банку сплатив 127'422,68 доларів США (( двадцять сім тисяч чотириста двадцять два долари США 68 центів), з них в т.ч.: 114'438. (сто чотирнадцять тисяч чотириста тридцять вісім доларів США 07 центів) - загальна су погашення основної суми кредиту; 12'984.54 доларів США (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири долари США 54 центи) - загальна сума погашення процентів користування кредитом, про що свідчать квитанції про погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором та довідки-розрахунки заборгованості за кредитом по процентам за користування кредитом станом на 10.09.2013 року, що містяться в матеріал справи та на яких ґрунтуються вимоги Банку за первісним позовом (копії квитанцій за періо, 08.06.2010 року по 24.06.2011 року додаються).

Отже, зобов`язання за кредитним договором було виконано позичальником додатковою угодою угоди №3 від 08.06.2010 року в повному обсязі.

На виконання умов додаткової угоди №4 від 24.06.2011 року, позичальник за період з 25.07.2011 року по теперішній час на користь Банку сплатив 52 038,93 долари США, з них т.ч. сума погашення основної суми кредиту та сума погашення процентів за користування кредитом, про що свідчать квитанції про погашення кредиторської заборгованості з кредитним договором та довідки-розрахунки заборгованості за кредитом та по процентам з користування кредитом станом на 10.09.2013 року, що містяться в матеріалах справи та н яких ґрунтуються вимоги Банку за первісним позовом. Довідка про розрахунок заборгованості за період з 25.07.2011 року по теперішній час в таблиці №3, що додається (копії квитанцій з період з 25.07.2011 року по 10.12.2013 року додаються).

А всього за період з 21.02.2008 року - з моменту укладення договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2008 року, та по теперішній час ОСОБА_1 сплатив на користь Банку 233 457,89 доларів США.

Отже, позичальник виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та дострокове погасив кредит за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2008 року та додаткових угодах до нього №3 від 08.06.2010 року та №4 від 24.06.2011 року.

В контексті вказаних норм права, та зважаючи на викладені вище фактичні дані вважає доведеними належними письмовими доказами обставини порушення Банком договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2008 року, які полягають безпідставних вимогах дострокового повернення всієї суми кредиту та сплати плати з користування кредитом, а відтак позовні вимоги за зустрічною позовною заявою щодо розірвання договору є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2013 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою від 14 серпня 2014 року провадження по справі зупинено у зв`язку з призначенням по справі судово-почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року відновлено провадження у даній справі.

Ухвалою від 19 лютого 2015 року провадження по справі було зупинено у зв`язку з призначенням по справі судово-товарознавчу експертизу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року відновлено провадження у даній справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року провадження по справі зупинено у зв`язку з призначенням по справі повторної судово - почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам Київського міського КНДІСЕ (м.Київ, вул.Смоленська, 6).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року відновлено провадження у даній справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року провадження по справі зупинено у зв`язку з призначенням по справі судово - почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам експертам КНДІСЕ (м. Київ, вул.Смоленська 6).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року відновлено провадження у даній справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року провадження по справі зупинено у зв`язку з призначенням по справі судово - почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам КНДІСЕ (м.Київ, вул.Смоленська, 6).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року відновлено провадження у даній справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної судово - економічної експертизи - відмовлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення додаткової судово - економічної експертизи- відмовлено.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив первісний позов задовольнити, проти зустрічного позову заперечував, з підстав викладених у позовній заяві, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у зустрічному позові, просив зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у зустрічному позові.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно із ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже предметом доказування позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк», перш за все є факт надання позивачем відповідачу обумовленої у кредитному договорі суми грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

В судовому засіданні встановлено, що 21 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 130 000,00 (сто тридцять тисяч) дол. США, а Позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 21 лютого 2018 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,9 % річних.

08 червня 2010 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (в подальшому з 18.12.2009 р. - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»; АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №3 до Кредитного договору №0.

Відповідно якої сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме №0 та, і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме №1; також сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту за Договором; та про зміну кінцевого терміну кредиту за Договором.

Згідно Додаткової угоди № 4 від 24.06.2011 року сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме №01), так і №2 реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку.

Також, сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту. Розмір ануїтетного платежу складає 1501,00 (одна тисяча п`ятсот один) Доларів США.

День сплати 24 червня кожного місяця.

Відповідно до Банківської ліцензії та Дозволу, виданих АКІБ «УкрСиббанк», останній мав право здійснювати грошові операції з використанням іноземної валюти.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, умовами кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Так, з матеріалів справи вбачається, що, укладаючи договір, його пунктом 1.1 сторони визначили характер грошового зобов`язання та дійшли згоди, що грошовою одиницею виниклих зобов`язань являється долар США.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Великої палати Верховного суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 містяться висновки щодо можливості ухвалення рішення про стягнення боргу в іноземній валюті.

Так, при розгляді даної категорії справ суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті.

У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню.

Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Великої палати Верховного суду від 16 січня 2019 року в справі № 14-446цс18.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2008 року, заборгованість відповідача за первісним позовом складає в сумі 104 734,42 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2013 року становить 837 142,23 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 102 281,91 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2013 року становить 817 539,31 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 2 439,01 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2013 року становить 17 495,01 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 0, 11 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2013 року становить 0,88 грн.; пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 13, 39 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2013 року становить 107,03 грн.

У відповідності до положень ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

У відповідності до положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинної на час укладення оспорюваного договору, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

У договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

За приписами ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім іншого, висновками експертів.

За положенням частини 1 статті 78 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку встановленого законом.

Згідно з нормою статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності в Україні визначає Закон «Про судову експертизу», стаття 3 якого проголошує, що судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судову експертизу» законодавство України про судову експертизу складається із цього Закону, інших нормативно-правових актів.

До таких нормативно-правових актіввідноситься, зокрема, Інструкція про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 у редакції Наказу від 20.12.2012 № 1950/5 (далі - Інструкція).

За правилом, закріпленим у пункті 1.4. Інструкції, під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.02.2016 року у справі призначена судова бухгалтерська експертиза, на вирішення якої поставлені запитання, який дійсний розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2008 р. із додатковими угодами до нього станом на 27.01.2016 р. з розбивкою на основний борг та відсотки за користування кредитом?; Чи підтверджується документально суми погашення ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 21.02.2008 р. із додатковими угодами до нього?; Чи підтверджується документально суми погашення ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 21.02.2008 р. із додатковими угодами до нього у період часу з 23.10.2013 р. по 10.12.2013 р. та в якому розмірі?; Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості ОСОБА_1 пол. Сплаті відсотків за кредитним договором та погашення тіла кредиту перед ПАТ «Укрсиббанк» по кредитному договору №0 від 21.02.2008 р. із додатковими угодами до нього?; Чи відповідає методика нарахування заборгованості по кредитному договору №0 від 21.02.2008 р. із додатковими угодами до нього, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 вимогам нарахування заборгованості визначеної Постановою НБУ від 10.05.2007 року за №168 « Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»?.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-бухгалтерської експертизи від 18.09.2019 № 3828/19-72, розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2008 року з урахуванням додаткових угод до нього становм на 27.01.2016 року становить: основний борг 101 321,13 доларів США, в тому числі прострочений у сумі 9 866,06 Доларів США, відсотки 31865,21 Доларів США, в тому числі прострочені 31865,21 Доларів США.

Наведені у додатку №1 та додатку №2 до висновку суми погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №0 від 21.02.2008 року з урахуванням додаткових угод до нього документально підтверджуються.

Суми погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитом №0 від 21.02.2008 року з урахуванням додаткових угод до нього за період часу з 23.10,2013 року по 10.12.2013 року включно документально підтверджується на загальну суму 5 450,00 Доларів США.

Наявна у матеріалах справи довідка-розрахунок заборговаості за кредитним договором ОСОБА_4 станом на 10.09.2013 року по сплаті відсотків за кредитним договором та тіла кредиту перед ПАТ «Укрсиббанк» в цілому відповідає умовам договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2008 року із додатковими угодами до нього.

Таким чином, суд бере до уваги висновок експерта за результатами проведення судово-бухгалтерської експертизи від 18.09.2019 № 3828/19-72, як доказ про наявність заборгованості ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2008 року.

Крім того, посилання сторони відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом на те, що відсутність заборгованості ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2008 року підтверджується квитанціями про сплату кредитної заборгованості, які долучені до матеріалів справи, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки дані докази були враховані експертом під час виконання судово-бухгалтерської експертизи та не спростовують наявність кредитної заборгованості у відповідача за первісним позовом.

Щодо наданих відповідачем за первісним та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 довідок № 56-3-31/887 від 23.10.2013 року та № 56-3-31/948 від 10.12.2013 року виданих начальником відділення №904 АТ «Укрсиббанк» Карпук Ганною Володимирівною про відсутність кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0, то суд до даних доказів ставиться критично, оскільки факт наявності заборгованості за даним договором було встановлено під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом Акціонерним товариством «Укрсиббанк» були виконані умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів ОСОБА_4 .

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема:

1. припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2. зміна умов зобов`язання;

3. сплата неустойки;

4. відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з викладеного вище, порядку, умов та обставин укладення Кредитного договору між сторонами, добровільності даних договорів з боку сторін, наявності заборгованості за кредитом, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про стягнення з відповідача ОСОБА_4 заборгованості та процентів за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2008 р. в розмірі: основний борг - 101 321,13 доларів США, в тому числі прострочений борг 9 866, 06 доларів США, що на день подачі позову ( 16.10.2013 р.) складало 809 555, 82 грн.; 2439,01 доларів США -заборгованість по відсоткам, що на день подачі позову складало 19495,01 грн., а всього стягнути 103769,14 доларів США, що на день подачі позову складало 829 043, 52 грн.

Щодо заявлених вимог позивача за зустрічним позовом про розірвання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2008 року, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із зустрічними вимогами про розірвання укладеного договору, свої вимоги обґрунтовує статтями 651, 652 ЦК України.

Згідно статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Втім при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням на означену норму закону, суд має врахувати, що сторона звернулася з вимогою до суду з двох підстав: має місце істотне порушення договору другою стороною, наявні інші випадки, встановлені договором або законом, при цьому позивачем за зустрічним позовом не доведено наявності всіх умов, передбачених частиною другою статті 651 ЦК України, за якими встановлена можливість розірвання договору за рішенням суду.

Згідно частин першої, другої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Втім закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при цьому судом з`ясовано виконання фінансовою установою положень статтей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а позивачем за зустрічним позовом не доведено наявності всіх умов, передбачених частиною четвертою статті 652 ЦК України, за якими встановлена можливість розірвання договору за рішенням суду, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Разом з тим, судом при розгляді справи не встановлено жодного з порушень закону з боку відповідача за зустрічним позовом АТ «УкрСиббанк» при укладанні кредитного договору та додаткових договорів до нього, а тому суд вважає, що при укладенні оспорюваного договору позивачу за зустрічним позовом були відомі усі викладені в них умови та не існувало ніяких інших підстав, які б примусили позичальника прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах, оскільки на спростування даних тверджень стороною позивача за зустрічним позовом не надано будь-яких доказів.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відмови у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариств "УкрСиббанк" про розірвання договору про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

За таких обставин, вимога про стягнення витрат за оплату проведення експертизи в розмірі 15 072,00 грн. підлягає задоволенню.

В порядку ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3 441 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду за первісним позовом.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 611,612, 625, 530, 553-554, 559, 1048, 1054-1055 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», та керуючись ст.ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позову Акціонерного товариств "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити - частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2008 р. в розмірі:

основний борг - 101 321,13 доларів США, в тому числі прострочений борг 9 866, 06 доларів США, що на день подачі позову ( 16.10.2013 р.) складало 809 555, 82 грн.;

2439,01 доларів США -заборгованість по відсоткам, що на день подачі позову складало 19495,01 грн., а всього стягнути 103769,14 доларів США, що на день подачі позову складало 829 043, 52 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» витрати по оплаті судово - економічної експертизи в розмірі 15072 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 3441 грн., а всього стягнути 18 513 грн.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариств "УкрСиббанк" про розірвання договору про надання споживчого кредиту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 05 жовтня 2020 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - АТ «УкрСиббанк» МФО 351005, ідентифікаційний код 09807750 м.Харків, пр - т 40 - річчя Жовтня, буд.94.

Відповідач: ОСОБА_1 - ІПН НОМЕР_3 адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Суддя: