Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1411/20
Провадження № 2-о/376/39/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

Встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою.

В обґрунтування заяви вказав, що він, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням (категорія 1) Серії А № 000 694 від 31.07.2019 року.

Заявник приймав безпосередньо участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції будучи водієм автобуса на Сквирському автопідприємстві 11 033 Київського обласного управління вантажного автотранспорту та Білоцерківському автомобільному підприємстві 13 026.

В період з 19.07.1986 року по 25.07.1986 року та з 12.08.1986 року по 18.08.1986 року у зоні відчуження ЧАЕС виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,відповідно до наказів про відрядження № 218 від 17.07.1986 року, № 248 від 21.08.1986 року та посвідчення про відрядження б/н від 12 серпня 1986 року.

В подальшому, згідно висновку МСЕК заявнику було встановлено другу групу інвалідності з 04.07.2019 року довічно, а також видане відповідне посвідчення зі вкладкою встановленого зразка. Причиною інвалідності стало захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Заявник звертався до Управління соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації Київської області з заявою про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу посвідчення встановленого зразка та отримав відмову, у якій вказано, що заявнику необхідно надати документи, що підтверджують його залучення до складу формувань Цивільної оборони.

Натомість на звернення заявника до Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної Державної адміністрації з проханням видати довідку, відповіддю від 04.10. 2019 року № 01.1-14/1264 заявник отримав роз`яснення, в якому департамент повідомив про те, що інформація про залучення до формувань Цивільної оборони міститься в первинних документах (наказ чи розпорядженнях про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи).

Відповідно до довідки № 11 від 30 жовтня 2008 року виданої ВАТ «Сквира -авто» заявник був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених Постановою ЦК КПРС, Ради СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року № 1497 387 і Постановою Ради СРСР і ВЦСПС від 05.06.1986 року № 665 195, що надають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності до Списку затвердженим Постановою Ради Міністрів УРСР від 22 серпня 1986 року № 1173 і Постановою Ради Міністрів УРСР від 28 лютого 1991 року «Про порядок введення в дію Закону української СРСР «Про статус і соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»» з 08 жовтня 1986 року.

Положенням про Цивільну обороні СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 року № 1111 та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 року № 90 було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Відповідно до вимог нормативно правових актів з Цивільної оборони, які були чинними на момент аварії, зокрема, Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 року № 201 78, наказів заступника Міністра оборони СРСР начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 року № 90 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення їх матеріально - та інші).

Тобто, формування Цивільної оборони, у тому числі і невоєнізовані, створювалися саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварії, катастроф і стихійних лих. Отже, громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи залучалися до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Тому на підставі вищевикладеного ОСОБА_1 змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд:

Встановити юридичний факт, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , був залучений до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 19 липня 1986 року по 25 липня 1986 року та з 12 серпня 1986 року по 18 серпня 1986 року.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність за наявними у справі матеріалами та просив не проводити фіксування судового засідання, заяву про встановлення юридичного факту підтримав (а. с. 31).

Начальник Управління соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації Київської області Н. Рогоза в судове засідання не з`явилась, надала до суду заперечення на заяву про встановлення факту в якому зазначила наступне.

На підставі Закону України «Про внесення змін до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статус осіб з інвалідністю внаслідок війни розповсюджено на осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони.

В пояснювальні записці до Закону України про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб (1300 чоловік), які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у 30-тикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

Заявником надана інформаційна довідка Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації щодо його участі у формуваннях Цивільної оборони, де зазначено, що за змістом п.16 Положення про цивільну оборону СРСР громадяни підлягали залученню до невоєнізованих формувань цивільної оборони, а не входили до складу таких формувань в силу вимог закону та інформація про залучення до формувань Цивільної оборони міститься в первинних документах (наказах чи розпорядженнях про відрядження в зону відчуження із зазначенням періоду роботи ( служби) в зоні відчуження. Надана довідка не підтверджує факт перебування заявника у формуваннях Цивільної оборони.

Відповідно до п.3.5 копії витягу з протоколу №7/2008 від 14.03.2008 року засідання комісії з питань підтвердження участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони Київської обласної державної адміністрації у переліку осіб, що входили до транспортної служби ЦО Київської області від Сквирського АТП 11033, прізвище ОСОБА_1 відсутнє.

Заявник подавав до управління соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації пакет документів для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та отримав відмову. Підставою для відмови у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни стало те, що заявник не подав документи, які би підтверджували факт його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Документи, подані заявником, підтверджують факт його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків та згідно з пунктом 1 частини першої статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дають право для встановлення пільг і компенсацій як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, як особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - категорія 1.

Представник ОСОБА_2 також вказує, що викладені у запереченні дані спростовують заяву про встановлення факту, що має юридичне значення та просить суд врахувати вищевказані обставини при розгляді заяви.(а. с. 24 -26)

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки знаходить достатньо підстав для встановлення факту, який для заявника має юридичне значення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом другої групи безстроково, що підтверджується копією посвідченням (категорія 1) Серії А № 000 694 від 31.07.2019 року (а.с.9).

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 15.03.2019 року № 2240 він являється особою з інвалідністю у зв`язку з хворобою, отриманою під дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.10).

Працюючи водієм автобуса на Сквирському автопідприємстві 11033 Київського обласного управління вантажного автотранспорту та Білоцерківському автопідприємстві 13026, був відправлений у відрядження у зону відчуження ЧАЕС, згідно наказів № 218 від 17.07.1986 року, № 248 від 21.08.1986 року та посвідчення про відрядження б/н від 12.08.1986 року (а.с.11-14).

Заявник звертався до Управління соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації Київської області з заявою про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу посвідчення встановленого зразка та отримав відмову, у якій вказано, що заявнику необхідно надати документи, що підтверджують його залучення до складу формувань Цивільної оборони (копія листа Управління № 2163 від 10.10.2019 року а. с. 15).

На звернення заявника до Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної Державної адміністрації з проханням видати довідку, відповіддю від 04.10. 2019 року № 01.1-14/1264 заявник отримав роз`яснення, в якому департамент повідомив про те, що інформація про залучення до формувань Цивільної оборони міститься в первинних документах (наказ чи розпорядженнях про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи) (а. с. 16).

Відповідно до (мовою оригіналу) «Положения о невоенизированных формированиях гражданской обороны и нормы оснащения (табелизации) их материально-техническими средствами», введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника міністра оборони СРСР від 06.07.1975 року №90 в склад формувань цивільної оборони зараховуються в обов`язковому порядку громадяни СРСР: чоловіки віком від 16 до 60 років і жінки віком від 16 до 55 років.

Невоєнізовані формування цивільної оборони комплектуються особовим складом шляхом залучення до них в обов`язковому порядку працівників, службовців і колгоспників.

З наказу № 2с від 19.04.1985 року Чорнобильської АЕС «Про керівний склад, служби та формування цивільної оборони на ЧАЕС з метою організації виконання завдань по забезпеченню заходів цивільної оборони на станції" створено служби цивільної оборони.

Крім того, наказом Всесоюзного промислового об`єднання по атомній енергетиці Союзатоменерго від 06.12.1982 року за № 672 с «Про використання нормативних документів з питань захисту персоналу та населення у випадку аварії на ЧАЕС ліквідація наслідків радіаційних аварій», враховуючи МПА, може проводитись персоналом або в складі звичайного цехової структури, або структури ЦО, на розсуд директора АС. Переведення роботи персоналу в структуру ЦО є обов`язковим при виникненні гіпотетичної аварії на АС чи введенні періоду Загальної готовності ЦО.

Формування Цивільної Оборони створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварії. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи залучались до виконання робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідківаварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно - правових актів з питань Цивільної оборони, зокрема, - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18.03.1976 року Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 та Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони та норми оснащення їх матеріально-технічними засобами, яке введено в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР, в кожному міністерстві, відомстві або іншому центральному органі виконавчої влади, а також на підприємствах, в установах та організаціях за територіально - виробничим принципом створювались система, служби та формування Цивільної оборони.

Формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварії, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Разом з тим, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони у 1986 року, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Крім того, відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни »гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією Чорнобильської катастрофи.

Підставами для визнання особи інвалідом війни є наявність двох складових умов: 1) особа повинна бути залучена до складу формувань цивільної оборони; 2) особі повинен бути встановлений статус особи, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, факт участі та виконання заявником заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони в період з 19.07.1986 року по 25.07.1986 року та з 12.08.1986 року по 18.08.1986 року доведено зібраними по справі доказами.

Відповідно до ч.2 п.5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі викладеного враховуючи, що даний факт має для заявника юридичне значення, суд вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2,4,12,13,18,76,81, 223, 247, 258,259,263 -265, 293, 315, 351,352,354 ЦПК України, «Положения о невоенизированных формированиях гражданской обороны и нормы оснащения (табелизации) их материально-техническими средствами», введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника міністра оборони СРСР від 06.07.1975 року № 90, Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18.03.1976 року Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111, ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд,-

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити в повному обсязі.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , був залучений до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 19 липня 1986 року по 25 липня 1986 року та з 12 серпня 1986 року по 18 серпня 1986 року.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України

Суддя О.М. Коваленко