Справа №621/2804/20
УХВАЛА

іменем України

30 жовтня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі: судді Шахової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 621/2804/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості спадкування, визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить змінити черговість спадкування та надати їй право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкоємцями першої черги, визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ..

29 жовтня 2020 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити приватному нотаріусу Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковій В.В. вчиняти будь-які нотаріальні дії з нерухомим майном, а саме:

- квартирою АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 07.10.2003 № НОМЕР_1 , виданого Зміївською ТЕС, і договору, укладеного 02.07.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І., зареєстрованого в реєстрі за №717;

- земельною ділянкою з кадастровим номером :01:005:0047, площею 0,0640 га, що призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР № 131920, виданого 22.09.2006 Зміївським районним відділом земельних ресурсів і договору, укладеного 02.07.2010 між мною та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 717;

- житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_3 , який належав спадкодавцю на підставі договору, укладеного 02.07.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 717; земельною ділянкою площею 0,0640 га, в межах згідно з планом, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:005:0047, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР № 131920 виданого 22.09.2006 Зміївським районним відділом земельних ресурсів і договору, укладеного 02.07.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 717.

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову зазначила, що вона звернулась до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 , яка є донькою її померлого брата ОСОБА_3 . Їй, як рідній сестрі спадкодавця, належить право на спадкування у другу чергу, тоді як відповідач ОСОБА_2 має право на спадкування у першу чергу. Однак, незважаючи на те, що досить тривалий час померлий ОСОБА_3 повністю перебував на її утриманні, лише нею здійснювався догляд за братом та надавалася останньому фінансова допомога, внаслідок чого, ОСОБА_1 вважає, що вона має право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, але відповідач не бажає укладати з нею договір про зміну черговості спадкування.17.10.2020 сплив шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому існує вірогідність видачі приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. свідоцтва про право на спадщину лише відповідачеві, оскільки вона є спадкоємцем другої черги.

Згідно з ч.1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що заява про забезпечення позову вирішується без повідомлення учасників справи, то розгляд останньої слід здійснювати в порядку письмового провадження без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання звукозаписувальним засобом не здійснюється.

Ознайомившись з доводами заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпеченняпозову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

При цьому, за змістом ч.3, ч.10 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За змістом ст. 149 ЦПК України, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд відзначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на приховування, зміну майна, тощо, після застосування заходів досудового врегулювання спору чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Звертаючись із заявою щодо вжиття заходів забезпечення позову, позивач мав обґрунтувати, в тому числі з посиланням на відповідні обставини та належні докази, що невжиття таких заходів спроможне істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Проте, будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів щодо вчинення ОСОБА_2 дій спрямованих на реалізацію майна чи підготовчих дій до його реалізації, тощо, позивачем до заяви про забезпечення позову не додано.

При цьому у переліку додатків заяви про забезпечення позову значиться лише квитанція про сплату судового збору. Інших доказів на підтвердження наведених нею обставин не додано.

Відтак заява про забезпечення позову не підтверджена доказами, в зв`язку з чим підстави для її задоволення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 149, 150, 153, 247, 259-261, 263, 268, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її скаладання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 30 жовтня 2020року.

Суддя В.В. Шахова