Провадження №4-с/369/13/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року, орган, дії і бездіяльність державного виконавця якого оскаржується, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі заступника начальника Стебловської Юлії Олександрівни,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, боржник ОСОБА_2 , про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року, орган, дії і бездіяльність державного виконавця якого оскаржується, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі заступника начальника Стебловської Юлії Олександрівни, посилаючись на те, що 04 жовтня 2019 року у Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області вона була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження № 46106257 та дізналась про те, що державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» 22 грудня 2018 року закінчено виконавче провадження. Припинено арешт майна боржника, скасовані інші заходи примусового виконання рішення, а також винесено постанову про закінчення ВП від 22 грудня 2018 року.

Рішенням, діями та бездіяльністю державного виконавця порушені права скаржника на обов`язкове виконання судового рішення, що є складовою права на справедливий судовий захист, а тому для їх захисту вона звернулась до суду із даною скаргою.

02 жовтня 2014 року на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2014 року у справі № 369/6701/14-ц Києво-Святошинським районним судом Київської області скаржнику видано виконавчий лист № 369/6701/14-ц від 02 жовтня 2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн., починаючи з 08 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

15 січня 2015 року виконавчий лист разом із заявою, поданою скаржником до Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції та постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Москаленко В.В. від 15 січня 2015 року відкрито виконавче провадження № 46106257.

27 березня 2015 року Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції видано скаржнику довідку-розрахунок про заборгованість по несплаті аліментів № 1143/7 від 27 березня 2015 року, у якій станом на 27 березня 2015 року за виконавчим листом з липня 2014 року по березень 2015 року заборгованість по несплаті аліментів становила 12919 грн. 50 коп..

За час примусового виконання судового рішення відбулися зміни у законодавстві, а провадження перейшло до виконання державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у київській області Арабаджийської О.С..

Натомість, незважаючи на зазначені зміни, за час примусового виконання судового рішення стягнення не відбувалися, а судове рішення не виконувалося, у зв`язку з чим 03 жовтня 2019 року від скаржника до Відділу ДВС надійшло клопотання, у якому скаржник повідомив про зміну банківських реквізитів, адреси та попросив надати для ознайомлення матеріали ВП.

04 жовтня 2019 року скаржник був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження та дізнався, що за час примусового виконання судового рішення державним виконавцем у ВП не здійснено заходів, передбачених у ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а натомість на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» 22 грудня 2018 року закінчено виконавче провадження, припинено арешт майна боржника, скасовані інші заходи примусового виконання рішення, а також винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року.

Надані скаржнику матеріали виконавчого провадження не містили інформації та документів, що підтверджують зазначені у постанові про закриття ВП від 22 грудня 2018 року підстави щодо фактичного повного виконання рішення суду. А також відсутні документи щодо повідомлення державним виконавцем скаржника про закінчення виконавчого провадження та поштового направлення скаржнику постанови від 22 грудня 2018 року.

Натомість, всупереч порядку за закінченим на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням від 22 грудня 2018 року виконавчий лист державним виконавцем до суду не повернуто, та залишено на зберіганні у матеріалах виконавчого провадження.

Станом на день набрання чинності змін до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (28.08.2018) та враховуючи існуючу на цей день заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за три роки, державний виконавець зобов`язаний був у той же день вжити передбачених у ч. 14 ст. 71 Закону заходів, однак всупереч Закону заходів не здійснив та постанов про накладення штрафів не виніс.

Також 22 грудня 2018 року державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення) закінчено ВП № 46106257. Припинено чинність арешту майна боржника, виключено відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, а також винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року, якою виконавче провадження завершено.

Враховуючи, що дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягнуто повнолітнього віку, а сукупний розмір існуючої заборгованості зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежіва за три роки, то дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження на підставі фактичного повного виконанні рішення не мають підтвердження та законних підстав.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила визнати причини попуску строку на оскарження рішення, дій та бездіяльності державного виконавця поважними та поновити цей строк; Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської О.С., яка полягає у невинесенні постанов про накладення штрафу на боржника у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів від 28 серпня 2018 року, про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів від 28 серпня 2018 року, про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів від 28 серпня 2018 року; визнати неправомірними дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської О.С., які полягають у винесенні постанови про закриття виконавчого провадження від 22 січня 2018 року № 46106257, припиненні чинності арешту майна боржника, виключенні відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників та скасуванні інших заходів примусового виконання рішення, скасувати постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської О.С. про закриття виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року.

У судове засідання скаржник і представник скаржника не з`явились, представник ОСОБА_1 подав суду заяву про розгляд скарги у відсутності ОСОБА_4 і її представника, скаргу підтримав і просив її задовольнити.

У судове засідання боржник ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арабаджийська О.С. не з`явилась, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання представник Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі заступника начальника Стебловської Юлії Олександрівни не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини скарги, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що скаргапідлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2014 року на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2014 року у справі № 369/6701/14-ц Києво-Святошинським районним судом Київської області Терещенко Т.П. видано виконавчий лист № 369/6701/14-ц від 02 жовтня 2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн., починаючи з 08 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

15 січня 2015 року виконавчий лист разом із заявою, поданою скаржником до Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції та постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Москаленко В.В. від 15 січня 2015 року відкрито виконавче провадження № 46106257.

27 березня 2015 року Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції видано скаржнику довідку-розрахунок про заборгованість по несплаті аліментів № 1143/7 від 27 березня 2015 року, у якій станом на 27 березня 2015 року за виконавчим листом з липня 2014 року по березень 2015 року заборгованість по несплаті аліментів становила 12919 грн. 50 коп..

Як вказувала скаржник у своїй скарзі, за час примусового виконання судового рішення стягнення не відбувалися, а судове рішення не виконувалося, у зв`язку з чим 03 жовтня 2019 року від скаржника до Відділу ДВС надійшло клопотання, у якому скаржник повідомив про зміну банківських реквізитів, адреси та попросив надати для ознайомлення матеріали ВП.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно вимог ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження повернення виконавчого документу до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження..

04 жовтня 2019 року скаржник був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження та дізнався, що за час примусового виконання судового рішення державним виконавцем у виконавчому провадженні не здійснено заходів, передбачених у ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а натомість на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» 22 грудня 2018 року закінчено виконавче провадження, припинено арешт майна боржника, скасовані інші заходи примусового виконання рішення, а також винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року.

Однак, наявні матеріали виконавчого провадження не містять інформації та документів, що підтверджують зазначені у постанові про закриття виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року підстави щодо фактичного повного виконання рішення суду.

Проте, як вказувала скаржник, всупереч порядку за закінченим на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням від 22 грудня 2018 року виконавчий лист державним виконавцем до суду не повернуто, та залишено на зберіганні у матеріалах виконавчого провадження.

Враховуючи, що дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягнуто повнолітнього віку, а сукупний розмір існуючої заборгованості зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежіва за три роки, то дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження на підставі фактичного повного виконанні рішення не мають підтвердження та законних підстав.

Заступником начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Стебловською Ю.О. під час перевірки виконавчого провадження ВП № 46106257 встановлено, що дії державного виконавця не відповідають нормам чинного законодавства і 17 жовтня 2019 року було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 369/6701/14-ц від 02 жовтня 2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн., починаючи з 08 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Також слід зазначити, що враховуючи існуючу заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за три роки, державний виконавець зобов`язаний був вжити передбачених заходів, однак всупереч Закону України «Про виконавче провадження», заходів не здійснив та постанов про накладення штрафів не виніс.

Лише 17 жовтня 2019 року Заступник начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Стебловська Ю.О. винесла постанову про накладення штрафу, в якій встановлено, що заборгованість по аліментам станом на 01 жовтня 2019 року складає 95661 грн. 29 коп., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і тому на підставі вимог ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», постановлено накласти на боржника ОСОБА_2 штраф на користь стягувача у розмірі 47830 грн. 66 коп..

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 129 Конституції України закріплено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Оцінюючи в сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку, що скаржником ОСОБА_1 доведено і надано суду докази про порушення її права при зверненні до суду з даною скаргою, а тому скарга підлягає задоволенню, і слід визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської О.С., яка полягає у невирішенні питання щодо доцільності накладення штрафу на боржника у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів; Визнати неправомірними дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської О.С., які полягають у винесенні постанови про закриття виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року № 46106257, припиненні чинності арешту майна боржника, виключенні відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників та скасуванні інших заходів примусового виконання рішення; Скасувати постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської О.С. про закриття виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року.

З матеріалів справи також вбачається, що 04 жовтня 2019 року на підставі клопотання скаржника від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження, а до 04 жовтня 2019 року щодо виконавчих заходів примусового виконання рішення скаржнику не повідомлялось, та про протиправні дії скаржнику стало відомо лише 04 жовтня 2019 року, тому суд визнає причини пропуску строку на оскарження рішення, дій та бездіяльності державного виконавця поважними та поновлює строк звернення ОСОБА_1 з даною скаргою до суду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 5, 18, 39, 40, 63, 71, 73, 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення ЄСПЛ «Горнсбі проти Греції», ст. ст. 4, 5, 12, 81, 447, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року, орган, дії і бездіяльність державного виконавця якого оскаржується, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі заступника начальника Стебловської Юлії Олександрівни, задовольнити.

Поновити ОСОБА_5 строк звернення до суду з скаргою.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської О.С., яка полягає у невирішенні питання щодо доцільності накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів; Визнати неправомірними дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської О.С., які полягають у винесенні постанови про закриття виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року № 46106257, припиненні чинності арешту майна боржника, виключенні відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників та скасуванні інших заходів примусового виконання рішення; Скасувати постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської О.С. про закриття виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня винесення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ковальчук Л.М.