Постанова

Іменем України

26 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 462/2906/20

провадження № 61-13627св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 червня 2020 року у складі судді: Постигач О. Б., та постанову Львівського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року в складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про винесення обмежувального припису щодо її чоловіка - ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що 26 жовтня 2016 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , вони разом проживали у квартирі АДРЕСА_1 . Разом з ними проживала неповнолітня донька ОСОБА_1 від першого шлюбу - ОСОБА_6

ОСОБА_1 вказувала, що зі слів своєї доньки, 22 квітня 2020 року їй стало відомо, що ОСОБА_2 підглядав за нею у ванній кімнаті, коли та переодягалась та приймала ванну, що, на її думку, теж підтверджується відеозаписом із камери, встановленої у цій квартирі. Після цього, заявниця спробувала поговорити з чоловіком, однак останній все заперечив, зреагував неадекватно, накинувся на неї, внаслідок чого донька викликала поліцію. Поки прибули працівники поліції, ОСОБА_2 спробував утекти, викравши з квартири документи та відео реєстратор. В подальшому, ОСОБА_1 написала заяву з приводу викрадення документів, відомості були внесені до ЄДРДР за ч. 1 ст. 357 КК України. Таким чином, на думку заявниці, діяння ОСОБА_2 щодо її доньки ОСОБА_6 містять ознаки сексуального насильства. ОСОБА_2 вчинив відносно неї психологічне насильство, оскільки після вказаного інциденту погрожував їй по телефону, висловлювався до неї нецензурними словами, з приводу чого вона 07.05.2020 звернулась до поліції, та відносно ного був винесений терміновий заборонний припис.

У зв`язку із наведеним вважає, що її чоловік - ОСОБА_2 вчинив щодо ОСОБА_6 сексуальне насильство (підглядав за нею у ванній кімнаті, чим порушив її статеву недоторканість), а щодо заявниці - психологічне та економічне насильство, оскільки їй погрожував, викрав документи, пошкодив майно.

ОСОБА_1 просила видати обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього обов`язки:

заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалих осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

обмежувальний припис видати строком на 6 місяців.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Видано обмежувальний припис, яким заборонено ОСОБА_2 протягом одного місяця:

перебувати у місці спільного проживання з постраждалою ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 ;

наближатись на відстань менше ніж 50 м. до місця проживання постраждалої ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 .

В задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Допущено рішення суду до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанцій мотивоване тим, що 22-23 квітня 2020 року мало місце вчинення ОСОБА_2 сексуального насильства щодо неповнолітньої ОСОБА_6 , яке виразилось у підгляданні та підслуховуванні без її відома та без відома її матері, в той час, коли вона перебувала у ванній кімнаті, яке містить ознаки порушення статевої свободи та статевої недоторканості. Посилання ОСОБА_2 на те, що ним вчинялись такі дії виключно для того, щоб дізнатись про зміст розмов ОСОБА_6 із хлопцем, не заслуговують на увагу, оскільки доказів такого суду не надано, а вчинення таких дій не спростовують та не виправдовують втручання у її приватне життя.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 червня 2020 року року без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування немає. При залишенні рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд застосував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) про те, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Ураховуючи одиничний випадок правопорушення, з метою застосування дієвого та ефективного захисту інтересів неповнолітньої, а також недопущення повторного випадку домашнього насильства, апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для видачі обмежувального припису.

Аргументи учасників справи

У вересні 2019 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просить оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені заяви відмовити.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що апеляційний суд допустив порушення статті 368 ЦК України, згідно якої розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Проте апеляційний суд провів розгляд справи не повідомивши ОСОБА_2 належним чином про дату, час і місце засідання. Вказує, що суд, встановивши, що сторони проживають окремо, не спілкуються, жодних відносин не підтримують, заходи тимчасового заборонного припису ОСОБА_2 не порушував, до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства не притягувався, застосував обмежувальний припис, не надавши належну оцінку всім обставинам справи.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України);.

В ухвалі Верховного Суду від 29 вересня 2020 року вказано, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 607/10122/19 та від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18; у справі № 754/11171/19; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Згідно частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 липня 2020 року: призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду за адресою: м. Львів, пл. Соборна, 7, на 30 липня 2020 року о 16 год. 00 хв.; в судове засідання викликано учасників судового процесу та їх представників (а. с. 92);

сторонам надіслано повістки - повідомлення про виклик до суду від 07 липня 2020 року (а. с. 93, 94, 95), в яких вказано, що 30 липня 2020 року о 16 год. 00 хв. відбудеться розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 та дані про їх вручення (а. с. 96, 97);

постановою Львівського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення (а. с. 100 - 104);

в справі відсутні будь-які дані про відкладення розгляду справи на 10 серпня 2020 року та повідомлення про таке відкладення ОСОБА_2 .

За таких обставин, ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом апеляційної інстанції 10 серпня 2020 року.

Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення (частина четверта статті 401 ЦПК України).

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).

З урахуванням того, що при попередньому розгляді встановлена наявність підстави, які тягне за собою обов`язкове скасування судового рішення (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України), то суд касаційної інстанції не аналізує іншу підставу відкриття касаційного провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстав для висновку про те, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року скасувати.

Передати справу № 462/2906/20 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Львівського апеляційного суду від 10 серпня 2020 рокувтрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Крат

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук