Справа № 943/1805/19 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 22-ц/811/2254/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Левика Я.А.

розглянувши в м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Буського районного суду від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі- продажу житлового будинку,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу житлового будинку.

Позов мотивує тим, що між ним та відповідачкою ОСОБА_2 25 грудня 2006 року був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку. Предметом договору є житловий будинок. Між сторонами була узгоджена ціна житлового будинку, яка становила 23041 гривня, однак за усною домовленістю, відповідач зобов`язувався виплатити обумовлену суму договору в доларах США. На час укладення договору ціна будинку, з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземних валют становила 4000 доларів США. Проте, відповідач сплатив лише частину зазначеної суми, тобто 2000 гривень. Вважає, що відповідачка повинна йому доплатити 2000 доларів США, що в еквіваленті становить 50000 гривень.

Оскаржуваним рішенням Буського районного суду Львівської області від 23 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим.

Суд не врахував, що згідно з усною домовленістю відповідач зобов`язався виплатити обумовлену суму договору в доларах США, що на час укладення договору відповідно до офіційного курсу валют становила 4000 доларів. Проте зазначеного обов`язку не виконав сплативши лише 2000 доларів. Добровільно сплатити ще 2000 доларів, що еквівалентні 50000 грн. відповідач відмовляється. З врахуванням вимог Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до закону та умов договору, тому звернувся за захистом до суду. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частинами 4,5 ст.268 ЦПК України встановлено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Приписами частин 1,2 ст.367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог до доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Судом встановлено такі обставини.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.12.2006 року (а.с. 3), посвідченого приватним нотаріусом Тиднюк Г.В., ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купила житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 2.1. договору купівлі-продажу вартість будинку становила 23041 гривня, яку відповідно до п. 2.3. продавець ОСОБА_1 одержав сам на сам від покупця готівкою на момент укладення цього договору.

У п. 2.4. Договору зазначено, що підписання цього договору ОСОБА_1 є підтвердженням факту повного розрахунку за проданий житловий будинок та свідчить про відсутність у нього по відношенню до покупця будь-яких претензій майнового характеру.

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Буського ВП з заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо заволодіння його майном шахрайським способом.

З відповідей Буського відділення поліції встановлено, що ознак кримінального чи адмінстартивного правопорушення за даним зверненням не встановлено (а.с.6,7).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу укладений між сторонами є чинним, позивачем не оспорювався, а тому підстав для задоволення позову немає. Крім цього, зважаючи на те, що порушення прав позивача не підтвердилося підстав для застосування строку позовної давності немає.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.(ч.ч.4,5 ст.203 ЦК України).

У ст.204 ЦК України закріплена презумпція правочину, яка полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Договір купівлі-продажу це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ціну).(ст.655 ЦК України)

Істотними умовами договору купівлі-продажу вважаються умови про предмет і ціну.

Як вбачається з матеріалів справи підписавши договір, сторони дійшли згоди, що ціна житлового будинку становить 23041 грн., які ОСОБА_1 (позивач) одержав від покупця ОСОБА_2 (відповідач) готівкою (п.2.3 Договору.)

Пунком 2.4 Договору передбачено, що підписавши цей договір ОСОБА_1 (позивач) підтверджує факт повного розрахунку за проданий житловий будинок.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ЦПК України).

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не надав суду жодних належних доказів про те, що між ним та відповідачем існувала будь-яка інша домовленість щодо ціни будинку ніж та яка зазначена у договорі.

Крім цього, суд звертає увагу, що для укладення договору купівлі-продажу будинку законом передбачена письмова форма договору, яка підлягає нотаріальному посвідченню, а тому посилання позивача на те, що між сторонами була усна домовленість про ціну будинку є безпідставним, необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на підставі укладеного договору купівлі-продажу, зареєструвала право власності на будинок, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.37). Договір купівлі-продажу позивач не оспорює, а тому позов є безпідставним.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну оцінкута обґрунтовано спростував.

Відтак апеляційний суд приходить до висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Буського районного суду від 23 червня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 28 жовтня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Левик Я.А.

Приколота Т.І.