ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1709/20 Справа № 711/3776/19
УХВАЛА

21 жовтня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.

секретаря Анкудінова О. І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн 40 коп. судового збору.

Рішення мотивовано тим, що право відповідача ОСОБА_2 , який не є членом сім`ї власника даної квартири, зокрема позивача ОСОБА_1 , на користування нею були похідними від прав колишнього власника цієї квартири ОСОБА_3 , а з припиненням права власності ОСОБА_3 , припинилося й право користування житлом відповідача.

В апеляційній скарзі, поданій 25 вересня 2020 року, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просив його скасувати повністю та поставити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Водночас, в якості додатку до поданої апеляційної скарги, скаржником долучено клопотання про зупинення провадження у справі до вступу в законну силу судового рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі за його позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання частково недійсним договору дарування нерухомого майна, визнання права власності на частину нерухомого майна. Аналогічне клопотання містить і прохальна частина апеляційної скарги.

Підставами для цього вказує на те, що розгляд даної справи неможливий до вирішення справи про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, визнання частково недійсним договору дарування нерухомого майна, визнання права власності на частину нерухомого майна, оскільки приведені справи є взаємопов`язаними.

Обґрунтовуючи взаємопов`язаність вказує на те, що спірна квартира придбана за його кошти, однак зареєстрована на ОСОБА_3 , з якою в період з 1996 по 2001 рік вони проживали однією сім`єю. В квартирі, за кошти ОСОБА_2 в період часу 2010 по 2012 року виконувалися роботи по поліпшенню приміщень та внутрішнього оздоблення. Однак, у грудні 2018 року вказана квартира ОСОБА_3 була подарована своєму брату ОСОБА_1 .

Дані обставини є предметом розгляду у іншій справі до розгляду якої ОСОБА_2 і просив зупинити розгляд вказаної справи, посилаючись на п. 6, ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, з приводу заявленого клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Так, зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Правові підстави зупинення провадження у справі визначені нормами ст. ст. 251, 252 ЦПК України.

При цьому, ст. 251 ЦПК України визначені випадки, в яких суд зобов`язаний зупинити провадження, а ст. 252 ЦПК України визначено обставини, за яких суд має право зупинити провадження у справі за заявою учасника справи або з власної ініціативи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, який визначає обов`язок суду зупинити провадження у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Крім того, ч. 3 ст. 210 ЦПК України встановлено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 251 та п. п. 1-3 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу.

З зазначеного вбачається, що п. 6 ч. 1 ст. 252 ЦПК України не може бути підставою для зупинення провадження у даній справі, оскільки апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухваленого у зв`язку із розглядом справи по суті.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Зіставлення змісту наведених суджень із розумінням положень ч. 3 ст. 210 ЦПК України переконує судову колегію в тому, що клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 182, 251, 252, 368, 381 ЦПК України апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі, відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27 жовтня 2020 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак