Номер провадження: 22-ц/813/4662/20
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2019 року за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року, Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (далі - ПАТ «Енергобанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за договором № 11-001414-01 від 06.09.2013 року в розмірі 108 456,40грн., з яких: заборгованість за кредитом 40 171, 93 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 44 586,88 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 3 000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 20 697, 59 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси суду від 06 червня 2019 року залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (Том ІІ: а.с. 69).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2019 рокупозов ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код 38750239) заборгованість за договором № 11-001414-01 від 06.09.2013 року на суму 37907,62 гривень (тридцять сім тисяч дев`ятсот сім грн. 62 коп.), що складає тіло кредиту.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» витрати по оплаті судового збору у сумі 1626,85 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2019 року в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованності в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», посилаючсиь на її необгрунтованість, просить суд залишити рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення (Том ІІ: а.с. 123, 123 зворот).

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2019 року оскаржується ОСОБА_1 лише в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій його частині у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України та роз`яснень п.15 Постанови Пленуму ВСУ №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» колегією суддів не перевіряється.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції, в частині його оскарження, відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 06.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ЕНЕРГОБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір № 11-001414-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA.

У відповідності до п. 2.1.1 Договору кредиту передбачено, що Банк відкриває Держателю Картковий рахунок № НОМЕР_2 в гривнях та випускає кредитну картку типу Visa Platinum, а також виконує розрахункове обслуговування Платіжних операцій, здійснених з використанням Кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки.

Відповідно до п. 2.1.2 Договору, Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим Договором, а Держатель зобов`язується повернути суму отриманого Кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим Договором.

Згідно Додаткової угоди №1, що є невід`ємною частиною до Договору та п. 2.1.3 Договору, розмір кредитного ліміту складає 60000 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок. Кредитний ліміт може бути збільшений або зменшений за заявою Держателя або за рішенням Банку, а також в інших випадках, передбачених цим Договором.

Пунктом 2.6. Кредитного договору, встановлено, що строк дії Кредитної лінії становить один рік з моменту підписання Сторонами цього Договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії Кредитної лінії, за умови, що з боку Держателя відсутня прострочена заборгованість за Кредитом та/або обслуговуванню Карткового рахунку, та жодна із сторін в установленому Договором порядку не заявить про припинення строку дії Кредитної лінії, термін дії Кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

За користування Кредитом, в тому числі Простроченим кредитом та Овердрафтом, Банк щомісячно нараховує проценти, комісії, розраховує та стягує пені та штрафи в розмірі, встановленому Тарифами. Проценти за користування Кредитом (в тому числі Простроченим кредитом) нараховуються на фактичну суму наданого Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту) і за фактичний час користування таким Кредитом протягом всього розрахункового циклу, включаючи день надання зазначених коштів, що передбачено пунктами 5.1., 5.2. Кредитного договору.

Відповідно до пункту 5.7. Договору, проценти на залишок коштів на Картковому рахунку нараховуються згідно Тарифів Банку.

За умов пунктів 6.1., 6.2. Кредитного договору Сторони несуть майнову відповідальність в розмірі, передбаченому Тарифами, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором, а також за порушення Правил. У випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення Овердрафту, Держатель зобов`язаний сплатити на користь Банку штраф у розмірі, передбаченому Тарифами.

У відповідності до Тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA» позичальнику було встановлено: відсоткова ставка 35% річних; розмір щомісячного мінімального платежу 5% від боргових зобов`язань, але не менше 50 грн.; штраф за виникнення простроченої заборгованості 50 грн. + 0,2% в день від суми простроченої заборгованості; штраф за користування перелімітом (несанкціонований овердрафт) 0,2% в день від суми переліміту.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що за користування кредитом, в тому числі Простроченим Кредитом та Овердрафтом, Банк щомісячно нараховує проценти, комісії, розраховує та стягує пені та штрафи в розмірі, встановленому Тарифами. Проценти нараховуються в межах терміну користування Кредитом, що визначений п. 2.6. цього Договору. Банк списує нараховані проценти та комісії з Карткового рахунку. Банк має право нараховувати різні процентні ставки на різні форми використання Кредиту, такі як зняття готівки (в тому числі на комісії, що є результатом зняття готівки), розрахунок в торгівельно-сервісній мережі тощо (далі - Форма трансакції). Процентні ставки для різних Форм транзакцій визначаються Тарифами.

Згідно із п. 5.1.2. Договору, у випадку, якщо протягом строку дії Платіжного періоду Держатель сплатить лише частину Боргових зобов`язань або взагалі не сплатить жодної їх частини, Банк нараховує проценти за користування Кредитом на підставі стандартної відсоткової ставки за фактичний період користування Кредитом. Пільговий період у такому випадку не надається. Розмір стандартної відсоткової ставки визначається Тарифами.

Відповідно до п. 5.2. Договору кредиту, проценти за користування Кредитом (в тому числі Простроченим Кредитом) нараховуються на фактичну суму наданого Кредиту (в тому числі Простроченого Кредиту) і за фактичний час користування таким Кредитом протягом всього Розрахункового циклу, включаючи день надання та виключаючи день повернення зазначених коштів. Нараховані проценти щомісячно списуються із Карткового рахунку. Для розрахунку процентів використовується фактична кількість днів у місяці та у році.

Згідно п.5.7. Договору, проценти на залишок коштів на Картковому рахунку нараховуються згідно Тарифів. Пунктом 5.8. Договору передбачено, що Держатель доручає та дає Банку право самостійно списувати з будь-якого рахунку Держателя, відкритого в Банку, суми коштів з метою привернення суми Несплаченого Мінімального платежу, Несплачених поточних боргових зобов`язань, Овердрафту або будь-яких інших невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань за цим Договором.

Згідно із п. 6.2. Договору кредиту, у випадку несвоєчасного погашення Мінімального платежу чи виникнення Овердрафту Держатель зобов`язаний додатково сплатити на користь Банку штраф у розмірі, передбаченому Тарифами.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, районний суд виходив з того, що позов є частково обґрунтованим, стягненню підлягають з відповідача на користь позивача сума заборгованості у розмірі тіла кредиту в сумі 37907,62 грн. (40171,93 грн. з відрахуванням сплаченого суми боргу за тілом кредиту в сумі 2264,31 грн. за квитанцією № 939257 від 14.03.2015 року) та судовий збір в сумі 1626,85 грн.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судовим розглядом справи встановлено та сторонами не оспорюється, що 06.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ЕНЕРГОБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір № 11-001414-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA.

У відповідності до п. 2.1.1 Договору кредиту передбачено, що Банк відкриває Держателю Картковий рахунок № НОМЕР_2 в гривнях та випускає кредитну картку типу Visa Platinum, а також виконує розрахункове обслуговування Платіжних операцій, здійснених з використанням Кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки.

Відповідно до п. 2.1.2 Договору, Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим Договором, а Держатель зобов`язується повернути суму отриманого Кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим Договором.

Згідно Додаткової угоди №1, що є невід`ємною частиною до Договору та п. 2.1.3 Договору, розмір кредитного ліміту складає 60000 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок. Кредитний ліміт може бути збільшений або зменшений за заявою Держателя або за рішенням Банку, а також в інших випадках, передбачених цим Договором.

Матеріалами справи також встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику грошові кошти, проте останнім порушено умови повернення кредиту внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку станом на 12.10.2016 року загальна сума заборгованості складає 108456,40грн., з яких:

-заборгованість за кредитом 40 171, 93 грн.;

-заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 44 586,88 грн.;

-заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 3 000,00 грн.;

-заборгованість за нарахованими процентами 20 697, 59 грн.

На час розгляду справи сума заборгованості не погашена. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовано сторонами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем по справі порушено зобов`язання за договором та у позивача виникло право вимагати стягнення суми заборгованості за кредитом.

Фактично єдиним доводом апеляційної скарги ОСОБА_1 є те, що на думку апелянта, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його частково погашення, а тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем є правильним.

Проте, апеляційний суд вважає вказані доводи апелянта необґрунтованими та безпідставними, з огляду на таке.

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», далі - Закон про бухгалтерський облік).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону про бухгалтерський облік).

Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством (абзац другий частини дев`ятої статті 9 Закону про бухгалтерський облік).

Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань (пункт 4 розділу VII Положення 705).

Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (пункт 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, в редакції, чинній на момент вчинення відповідних правочинів або виникнення відповідних прав та обов`язків, далі - Положення 254).

Первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі та мають містити такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст та обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (абзац другий пункту 4.10. Положення 254).

Інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (пункт 5.1 Положення 254).

Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри як особові рахунки та виписки з них (згідно із абзацом першим пункту 5.3. Положення 254).

З матеріалів справи вбачається, що з метою повного та всебічного розгляду справи, ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 27.09.2017 року було зобов`язано ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» надати суду оригінали для огляду та належним чином завірені копії таких документів:

- тарифи за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка Visa» підписані 06 вересня 2013 року ОСОБА_1 ;

- рішення правління ПАТ «ЕНЕРГОБАНК», яким затверджені тарифи за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка Visa»;

- інформаційний листок умови кредитування по програмі «Кредитна картка Visa», підписаний 06 вересня 2013 року ОСОБА_1 ;

- касові первинні документи, які підтверджують погашення ОСОБА_1 заборгованості по договору №11-001414-01 про видачу та обслуговування міжнародної пластикової картки Visa (Том І: а.с. 179).

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду від 27.09.2017 року, ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» було надано витребувані документи та повідомлено про неможливість надати касові первинні документи, які підтверджують погашення відповідачем заборгованості по договору №11-001414-01 про видачу та обслуговування міжнародної пластикової картки Visa, у зв`язку із тим, що всі операції по видачі та погашенню здійснювалися в безготівковій формі через балансовий рахунок № НОМЕР_3 , що підтверджено відповідними виписками (Том ІІ: а.с. 185-200).

Крім того, апеляційним розглядом справи встановлено, що в суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_1 не заперечувався факт наявності заборгованості та його розмір, а, як підстава для відмови у задоволенні позовних вимог, зазначається пропуск ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» строку позовної давності (Том І: а.с. 159-160).

Більш того, як вбачається з тексту оскаржуваного рішення суду, представник відповідача частково заперечив проти позову, погодившись з нарахованим тілом кредиту в розмірі 40171,93 грн., за відрахуванням сплаченого суми боргу за тілом кредиту в сумі 2264,31 грн. за квитанцією № 939257 від 14.03.2015 року, яка не була врахована позивачем. А тому сплаті підлягає тіло кредиту в сумі 37907,62 гривень (абзац 8 а.с. 91, Том ІІ).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позивачем надано належні докази на підтвердження укладення кредитного договору між сторонами та виникнення заборгованості за ним (копії Договору №21 від 06.02.2018 року, тарифи за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка Visa» підписані 06 вересня 2013 року ОСОБА_1 , інформаційний листок умови кредитування по програмі «Кредитна картка Visa», виписки по особовим рахункам).

Водночас, відповідачем ОСОБА_1 не надано жодного доказу на підтвердження заперечень з приводу заявлених позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги необґрунтовані, тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, що, зокрема, суперечить встановленій практиці Верховного Суду.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи нічим не обґрунтовані, висновків суду не спростовують, в зв`язку з чим рішення суду у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2019 року за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 23.10.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

О.С. Комлева