Справа № 161/2449/20
Провадження № 2/161/1636/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шумиводі О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Луцьк цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» в особі Волинської обласної дирекції НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що12.11.2019 року в м. Кам`янка-Бузька Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля ЗАЗ VIDA, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Оскільки водії дійшли згоди щодо вини в даній дорожньо-транспортній пригоді водія автомобіля ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 , та згоди щодо обставин ДТП, то скористались правом оформлення «Європротоколу».

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , який визнав себе винним у вичненні ДТП, застрахована у ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта», що підтверджується полісом № АМ 9797777 від 06.03.2019 року.

У відповідності до вимог ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 14.11.2019 року водіями причетними до дорожньо-транспортної пригоди було повідомлено відповідача про страховий випадок та 15.11.2019 року ним, як потерпілою особою до Волинської обласної дирекції НАСК «Оранта» подано заяву про страхове відшкодування.

Крім того, 12.11.2019 року невідкладно після дорожньо-транспортної пригоди водії повідомляли відповідача про дорожньо-транспортну пригоду телефонним зв`язком, з метою направлення на місце дорожньо-транспортної пригоди свого представника.

15.11.2019 року представником Волинської обласної дирекції НАСК «Оранта» проведено огляд автомобіля ЗАЗ VIDA, р.н. НОМЕР_2 .

05.12.2019 року ТОВ «Гарант-Асістанс» проведено дослідження щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЗАЗ VIDA, р.н. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, згідно якого матеріальний збиток складає 22731,15 грн.

Згідно п. 24 розрахунку страхового відшкодування від 24.01.2020 року розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) становить 22731,15 грн.

Відповідно до п. 33 розрахунку сума страхового відшкодування становить 10365,57 грн.

При цьому, в п. 13 розрахунку страхового відшкодування зазначено про наявність обопільної вини по події.

Наведене свідчить, що відповідач на власний розсуд застосував положення п. 36.3 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зменшив суму виплати на 50 %, оскільки вважав, що вина у дорожньо-транспортній пригоді є у обох водіїв.

Позивач з таким рішенням відповідача не погоджується, вважає, що не було підстав для застосування положення п. 36.3 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зменшив суму виплати на 50 %, оскільки вважав, що вина у дорожньо-транспортній пригоді є у двох водіїв.

З огляду на викладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 11365,58 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами. Попередньо надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності представників сторін за наявними матеріалами справи.

Дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначений Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

При цьому Розділом ІІІ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення страхового відшкодування на території України.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2019 року в м. Кам`янка-Бузька Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля ЗАЗ VIDA, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Оскільки водії дійшли згоди щодо вини в даній дорожньо-транспортній пригоді водія автомобіля ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 , та згоди щодо обставин ДТП, то скористались правом оформлення «Європротоколу» (а.с. 7).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , який визнав себе винним у вичненні ДТП, застрахована у ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта», що підтверджується полісом № АМ 9797777 від 06.03.2019 року (а.с. 6).

У відповідності до вимог ст. 33 З «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 14.11.2019 року водіями причетними до дорожньо-транспортної пригоди було повідомлено відповідача про страховий випадок та 15.11.2019 року ним, як потерпілою особою до Волинської обласної дирекції НАСК «Оранта» подано заяву про страхове відшкодування (а.с. 8).

15.11.2019 року представником Волинської обласної дирекції НАСК «Оранта» проведено огляд автомобіля ЗАЗ VIDA, р.н. НОМЕР_2 , що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу (а.с. 9).

З метою отримання страхового відшкодування, 15.11.2019 року позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою (а.с. 10).

Згідно проведеного ТОВ «Гарант-Асістанс» дослідження № від 05.12.2019 року щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЗАЗ VIDA, р.н. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, матеріальний збиток складає 22731,15 грн. (а.с. 13-15).

Згідно розрахунку страхового відшкодування від 24.01.2020 року (а.с. 12), зокрема п. 24, розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) становить 22731,15 грн. Відповідно до п. 33 розрахунку сума страхового відшкодування становить 10365,57 грн. При цьому, в п. 13 розрахунку страхового відшкодування зазначено про наявність обопільної вини по події.

Отже, відповідач зменшуючи суму виплати на 50 % застосував положення п. 36.3 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вважав, що вина у дорожньо-транспортній пригоді є у обох водіїв.

Згідно пункту 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Пунктом 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушенняправил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 року у справі №308/3162/15-ц дійшла висновку,що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого, а складене відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомлення про ДТП може підтверджувати вину особи, цивільно-правової відповідальність якої була застрахована, у завданні шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспртного засобу потерпілого, і тому така ДТП є страховим випадком.

Таким чино, якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 цього Закону.

Проаналізувавши вищенаведені положення законодавства у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що страховик не наділений правом самостійно, тобто на власний розсуд, встановлювати винних осіб внаслідок ДТП, навіть у випадку, коли водії скористалися правом на оформлення повідомлення про ДТП на підставі п.33.2 ст. 33 Закону.

Повноваженнями щодо встановлення вини в результаті ДТП наділений лише суд, у випадку складання відповідних матеріалів про адміністративне правопорушення (кримінального провадження), або самі водії учасники ДТП, якщо вони добровільно за обопільною згодою вирішили скористатися позасудовим варіантом вирішення питання щодо оформлення ДТП шляхом складання відповідного повідомлення.

Страховик в такому випадку має виконати положення абзацу третього п.33.2 ст.33 Закону, тобто відшкодувати виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 цього Закону.

У даному випадку, як слідує зі складеного повідомлення про ДТП, вину у вказаному ДТП визнав водій ОСОБА_2 . Водій автомобіля позивача вину у ДТП не визнавав, а отже відсутні підстави для встановлення їх обопільної вини.

У зв`язку з вищевикладеним, на думку суду, у розглядуваній ситуації відсутні правові підстави для застосування п. 36.3 ст.36 Закону, тобто ділення страхової виплати наполовину у зв`язку з обопільною виною водіїв.

З наведених вище мотивів та підстав суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно не виплатив позивачу повну суму страхового відшкодування, а отже позовні вимоги про стягнення невиплаченої суми у розмірі 11365,58 грн. підлягають до задоволення.

Відповідно до статті статі 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору, що підлягав сплаті за майнову вимогу в розмірі 840,80 грн.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 ст. 133 ЦПК України).

Положеннями частини 8 статті 141 ЦПК України, яка регулює розподіл судових витрат, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підстав поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3363,20 грн., тому з відповідача в користь позивача слід стягнути дані витрати.

На підставі ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 12, 13,76, 78, 79, 80, 82, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, с у д, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7Д, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) 11365 (одинадцять тисяч триста шістдесят п`ять) гривень 58 копійок страхового відшкодування, 3363 (три тисячі триста шістдесят три) гривні 20 коп. понесених та документально підтверджених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7Д, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк