Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Гришка О.Я., за участі секретаря судового засідання Федорини А.А., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 18.08.2020 року звернулася до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказано, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2000 року на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . У вказаному будинку, крім інших, зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем був підписаний договір найму житлового приміщення від 24.02.2001 року на 5 років, який втратив чинність в зв`язку із закінченням строку дії.

ОСОБА_1 у позовній заяві вказує, що вже понад сімнадцять років вона не підтримує ніяких стосунків з відповідачем, він проживає окремо в с. Райозеро, Оржицького району Полтавської області. Реєстрація відповідача за адресою АДРЕСА_1 шкодить інтересам позивача, як власника житла. При оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги потрібно довести відсутність відповідача за даною адресою.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 , 1955 року народження таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, в своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги щодо визнання його таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 , визнав, проти їх задоволення не заперечував, не заперечував, що понад 17 років не проживає у вказаному будинку. Відповідач просив не стягувати з нього судового збору на користь позивача.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у справі і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 4-5, 8, 11-13, 17).

Згідно рішення виконавчого комітету Онішківської сільської ради Оржицького району Полтавської області від 22.07.2020 року № 2, адресний номер житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , змінено з №4 на №29 (а.с. 10).

Відповідно до договору найму житлового приміщення від 28.03.2001 року позивач надала відповідачу житлову площу в будинку, належному їй на праві власності, в АДРЕСА_1 та дозволила користуватися усіма господарськими спорудами, допомагати у проведенні поточного ремонту. Даний договір був підписаний строком на п`ять років (а.с. 9).

Згідно довідки виконавчого комітету Онішківської сільської ради Оржицького району Полтавської області №02-20/337 від 04.08.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , який фактично не проживає за вказаною адресою (а.с. 6).

З акту проживання вбачається, що відповідач зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , але не проживає за вказаною адресою з 2003 року (а.с. 7). Відповідач не заперечував цих обставин і під час розгляду справи.

29.07.2020 року на адресу відповідача позивачем направлявся лист вимога, у якому остання просила ОСОБА_2 знятися з реєстрації у належному їй житловому будинку (а.с. 15).

Суд приймає до уваги пояснення позивача, викладені в позовній заяві про те, що реєстрація відповідача за вищевказаною адресою шкодить інтересам позивача як власника житла, зокрема, при оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги позивачу потрібно доводити те, що відповідач фактично не проживає за вказаною адресою.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК України право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що договір найму житлового приміщення втратив чинність у зв`язку із закінченням строку дії, відповідач у належному позивачу будинку не проживає з 2003 року, тому позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 29.10.2020 року.

Суддя