печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г. розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного сулду м. Києва від 23.04.2019 у цивільній справі 757/19585/19-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

18.04.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою судді від 23.04.2019 цивільну справу № 757/19585/19-ц прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Ільєвої Т.Г. та призначено підготовче засідання.

27.06.2019 відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2020, мотивуючи порушенням правил підсудності при відкритті провадженні у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 02.10.2019 апеляційну скаргу залишено без задоволення.

21.11.2019 відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2020, мотивуючи порушенням правил підсудності при відкритті провадженні у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.01.2020 у відкритті апеляційного провадження.

08.04.2020 відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2020, мотивуючи порушенням правил підсудності при відкритті провадженні у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.07.2020 у відкритті апеляційного провадження, було відмовлено, осільки як зазначено, судом апеляційної інстанції, що дії ОСОБА_1 , полягають у неоднократній подачі тотожних апеляційний скарг на судове рішення спрямовані на зловживання своїми процесуальними правами та на затягування розгляду справи, наслідком чого є порушення розумних строків розгляду справи.

Дослідивши матеріали заяви, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Так, ч. 1 п. 8 ст. 353 ЦПК окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Разом з цим, відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до принципу 2 Рекомендацій № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28 лютого 1984 року, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію; в особливих випадках суд має бути у змозі стягнути судові витрати з адвоката.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Зацікавлена особа має лише демонструвати належне виконання всіх процесуальних заходів, які її стосуються з метою запобігання затримок, і отримання доступу до заходів національного законодавства щодо скорочення проваджень (рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07 липня 1989 року, заява № 11681/85, § 35).

Аналогічно ЄСПЛ, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

За приписами пункту 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

За правилами частини першої, пункту 1 частини другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Таким чином, суд при дослідженні вказаних обставин справи, вважає, що є необхідність у поверненні апеляційної скарги, оскільки суд вбачає, що стороною відповідача неодноразово подавались аналогічні апеляційні скарги, які були предметом розгляду Київського апеляційного суду та в задоволенні яких було відмовлено.

Також, суд враховує, що ухвалою суду Київського апеляційного суду від 20.07.2020, було встановлено факт зловживання відповідачем процесуальниим правами.

Таким чином, повторна подача апеляційної скарги на ту ж саму ухвалу з тих самих підстав, розцінюється судом, як зловживання відповідачем своїх процесуальних обовязків, з метою затягування розгляду справи.

З зазначених підстав, суд повертає, відповідачу ОСОБА_1 апеляційну скаргу, подану 12.10.2020.

Окрім цього, суд звертає увагу, що дана позиція суду не свідчить про порушення прав учасника процесу на апеляційне оскарження, оскільки матеріали справи напралялись до апеляційної інстанції для перевірки порушення правил підсудності, три рази, а в разі повторного направлення апеляційної скарги, судом буде порушуватись права позивача на належний та швидкий розгляд справи, оскільки вона перебуває у провадженні судді Ільєвої Т.Г. з 18.04.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляціну скаргу відповідача - ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного сулду м. Києва від 23.04.2019 у цивільній справі 757/19585/19-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення кримінального правопорушення - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Суддя Т.Г. Ільєва