Головуючий суду 1 інстанції - Бабічева Л.П.
Доповідач - Луганська В.М.
Провадження № 22-ц/810/276/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Дронської І.О., Коновалової В.А.

за участю секретаря: Сінько А.І.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідачі Луганська міська рада, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області

на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 18 лютого 2020 року, ухвалене судом у складі судді Бабічевої Л.П.

за позовом ОСОБА_1 до Луганської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

06 лютого 2020 року позивачем було подано уточнену позовну заяву.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого відкрилася спадщина та вказав, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка не була отримана за життя його батьком. Позивач є спадкоємцем першої черги. 21.03.2019 року позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про виплату недоодержаної батьком пенсії.

Згідно відповіді від 03.04.2019 року № 4917/03-02 позивача було повідомлено, що виплатити недоодержану пенсію ОСОБА_2 неможливо у зв`язку з тим, що позивач особисто не звертався з заявою та пакетом необхідних документів у строк встановлений законодавством.

У відповіді на запит приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Коляди Ю.С. (запит від 11.06.2019 року № 557/02-14) від 20.06.2019 року № 9297/03-02 Управлінням пенсійного фонду України в Луганській області не було повідомлено про наявність та суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , посилаючись на статтю 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач, посилаючись на ст.ст.1218, 1227 ЦК України просив суд визнати за ним право власності на суму пенсії у розмірі, яка належала його батьку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка не була ним отримана за життя у сумі 56555, 25 грн.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області 23 грудня 2019 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 залучено до участі у справі в якості співвідповідача у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 18 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав за ОСОБА_1 право власності на недоотриману суму пенсії, яка належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 56555,25 грн в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька - ОСОБА_2 .

Не погодившись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сватівського районного суду Луганської області від 18 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно електронної бази даних пенсіонерів силових структур Луганської області ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і пенсія виплачена по 31 липня 2014 року, з документами для подовження виплати пенсії, як внутрішньо переміщеній особі, ОСОБА_2 не звертався. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

25.03.2019 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшла заява ОСОБА_1 разом із доданими документами для виплати недоодержаної пенсії за померлого ОСОБА_2 . Позивачу було відмовлено у виплаті недоодержаної пенсії, оскільки позивач звернувся з пропуском шестимісячного строку.

Скаржник посилається на те, що ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонеру з числа військовослужбовців і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Сума пенсії, яка залишилася неодержаною у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 не є спадщиною.

Скаржник посилається в апеляційній скарзі на те, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права. У даному випадку спір виник з публічно-правових відносин, належить до юрисдикції адміністративних судів та вказав на практику апеляційних адміністративних судів.

В судове засідання представник Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. В апеляційній скарзі скаржник просив суд справу розглянути без участі представника скаржника.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений у визначеному законом порядку. Його представник ОСОБА_3 про місце та час судового засідання повідомлений належним чином, 27 жовтня 2020 року надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

В судове засідання представник Луганської міської ради не з`явився, про дату, час та місце судового засідання Луганська міська рада повідомлена у відповідності до ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до частин 1,2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що судом були встановлені наступні обставини: ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Луганську, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.12. 2016 року.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 .

Інший спадкоємець дочка померлого та сестра позивача ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини після померлого батька про що 06.04.2017 року подала нотаріусу відповідну заяву.

Позивач та батько позивача ОСОБА_2 були зареєстровані та разом проживали на момент смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

05.09.2019 року представник позивача - адвокат Ходош В.Ю. звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у вигляді нарахованої, але не отриманої за життя суми пенсії після померлого ОСОБА_2 (а.с.100).

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Коляда Ю.С. від 05.02.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію спадкодавця.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №15779/07 від 22.10.2019 року, недоотримана пенсія ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2016 року становить 56555,25 грн.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про застосування до даних правовідносин законодавства, яке регулює спадкові правовідносини, правовідносини з приводу непорушності права власності на майно, а не положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам справи, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця першої черги після смерті батька права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №15779/07 від 22.10.2019 року, недоотримана пенсія ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2016 року становить 56555,25 грн.

Згідно преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною 1 статті 1 вищезазначеного Закону визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Положенням ст.1-1 цього Закону визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Нормами ст. 11 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, до яких також віднесені військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу (пункт 11 ст.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у

зв`язку його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства є Цивільний Кодекс України.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК).

Статтею 1219 ЦК передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу

Відповідно до статті 1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Виходячи із правового аналізу вказаних вище норм права неодержана пенсія яка належала спадкодавцеві, але не була ним одержана за життя, передається членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19 зазначено, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги про застосування ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не заслуговують на увагу.

Доводи скаржника про те, що даний спір виник з публічно-правових відносин і належить до юрисдикції адміністративних судів не заслуговує на увагу, виходячи з наступного.

У постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій. Заявлені вимоги позивача не стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання особою пенсійних виплат.

Позивач мотивував позовну заяву порушенням його права власності спадкоємця на спадкове майно, а саме на недоотриману пенсію померлого батька. Предметом позовних вимог є визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на суму нарахованої але не отриманої спадкодавцем за життя суми пенсії, вказані вимоги є майновими, тому спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства, а доводи апеляційної скарги про належність спору до юрисдикції адміністративного суду є необґрунтованими. Вказані висновки відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, від 3 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18 і від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст.259,367,374,375,382,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 18 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 28 жовтня 2020 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: І.О. Дронська

В.А. Коновалова