Єдиний унікальний номер 317/3523/19
Провадження № 2/317/198/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Борисенко Д.Р.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області про визнання договору недійсним, витребування майна, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, припинення права спільної сумісної власності, визнання права спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності, стягнення компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області та з урахуванням уточнень від 17.06.2020 (т. 1 а.с. 191-194) просить :

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 234/2019/16799992 від 20.09.2019 транспортного засобу «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , укладений у ТСЦ № 2341 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відновивши становище, яке існувало до його укладання;

- визнати транспортний засіб «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ;

- витребувати від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_2 автомобіль «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 ;

- припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на автомобіль «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 ;

- визнати право спільної часткової власності на автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 за ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в рівних частинах по 1/2 за кожним;

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/2 частину автомобіля марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 ;

- визнати право приватної власності за ОСОБА_2 на автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/2 частини вартості автомобіля марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 , в сумі 77545 грн. 50 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 27.06.2002 між ним і ОСОБА_5 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3 від 27.06.2012, виданим Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції. Після укладення дружина прізвище змінила на « ОСОБА_6 » і отримала паспорт на ім`я ОСОБА_2 . Шлюбний договір між позивачем і відповідачкою не укладався. Під час шлюбу у позивача і відповідачки народились двоє дітей - ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .

Також в ході подружнього життя позивачем і відповідачкою було набуто спільне майно, зокрема, побудований будинок і 13.10.2017 придбано автомобіль «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований на відповідачку.

23.10.2019 позивач, внаслідок нещасного випадку, отримав важку травму, після якої практично втратив зір на обидва ока та з 17.01.2018 визнаний інвалідом першої групи.

12.06.2019 відповідачка звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про розірвання шлюбу з позивачем, в якій вказала, що фактичні шлюбні стосунки припинені з квітня 2019 року.

На початку жовтня 2019 року позивачу стало відомо, що у автомобіля змінився державний номер з « НОМЕР_2 » на « НОМЕР_4 », після чого з`ясувалось, що відповідачка, без відома і згоди позивача, 20.09.2019 у Територіальному сервісному центрі № 2341 Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області уклала договір купівлі-продажу цього транспортного засобу на користь свого дядька - ОСОБА_4 , після чого було проведено перереєстрацію автомобіля на ОСОБА_4 , як на нового власника.

Позивач вважає автомобіль, який був придбаний під час шлюбу з відповідачкою, належний йому на праві спільної сумісної власності. Відчуження автомобіля відбулось без його відома та належним чином оформленої згоди. З урахуванням того, що будь-яких домовленостей про розподіл спільно набутого у шлюбі майна між позивачем і відповідачкою не досягнуто і в судовому порядку це питання не вирішувалось, у позивача виникла необхідність у захисті свого майнового права, як співвласника вищевказаного автомобіля шляхом звернення до суду.

Щодо розміру компенсації вказує, що з ОСОБА_2 належить стягнути 77545,50 грн. (155091,00 : 2 = 77545,50 грн.), тобто половину вартості автомобіля за договором купівлі продажу № 234/2019/16799992.

24.06.2020 від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначено, що ОСОБА_2 позовні вимоги визнає частково, а саме відповідачка не заперечує проти сплати грошової компенсації за 1/2 частину вартості автомобіля виключно після проведення автотоварознавчої експертизи. Відповідачка ОСОБА_2 заперечує проти стягнення з неї судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_3 до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

У судове засідання з`явився представник позивача, адвокат Хмарський Р.Б., який позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала частково. Не заперечувала проти стягнення з неї компенсації 1/2 частини автомобіля. В іншій частині заперечувала проти позову. Зазначила, що згоди на відчуження автомобіля ОСОБА_3 не давав. На час відчуження автомобіля вони з позивачем однією сім`єю не проживали. Гроші за автомобіль вона отримала та розпорядилась ними.

Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. У заяві від 03.06.2020 відповідач ОСОБА_4 просив провести розгляд справи без його участі.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник третьої особи, Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області, у судове засідання не з`явився. У поясненнях по суті справи від 09.01.2020 представник третьої особи, не висловивши позиції щодо позову, просив розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Вислухавши доводи представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

27.06.2002 Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , актовий запис № 469, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції 27.02.2002.

Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх доньок - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , видане Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 14.02.2006) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 , видане Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 02.04.2013).

Під час перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі ними було придбано автомобіль «GEELY EMGRAND 7», державний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 , який 13.10.2017 був зареєстрований на відповідачку ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 .

20.09.2019 в територіальному сервісному центрі МВС 2341 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу 2341/2019/1679992 автомобіля «GEELY EMGRAND 7», державний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 155091,00 грн.

Відповідно до звіту з незалежної оцінки колісного транспортного засобу № 09-067 від 20.09.2019, ринкова вартість КТЗ «GEELY EMGRAND 7», реєстраційний номер НОМЕР_2 на 20.09.2019 складає 155091,00 грн.

На підставі укладеного договору автомобіль «GEELY EMGRAND 7», VIN НОМЕР_1 , червоного кольору зареєстровано за ОСОБА_4 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 ).

Згідно приписів ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Наявності між сторонами будь-яких угод з приводу спірного автомобіля судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Під час судового розгляду відповідачка ОСОБА_2 хоча і заперечувала проти задоволення позову в частині визнання автомобіля за рішенням суду спільною сумісною власністю, проте не заперечувала того факту, що автомобіль придбаний за кошти подружжя та є їх спільною сумісною власністю.

Оскільки зазначений спірний транспортний засіб був набутий у власність в період шлюбу, то він, згідно зі ст. 60 СК України, являється спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Отже, суд вважає доведеним, що спірний транспортний засіб «GEELY EMGRAND 7», державний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, є спільною сумісною власністю сторін.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом ч. 2 ст. 372 ЦК України, положень ст. 70 СК України, в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом встановлено, що як автомобілем, так і грошовими коштами, отриманими від його продажу, ОСОБА_2 розпорядилась на власний розсуд, тобто без урахування думки позивача та не в інтересах подружжя.

У зв`язку із зазначеним, позивач ОСОБА_3 , як співвласник спірного автомобіля, має право на отримання 1/2 частини вартості відчуженого автомобіля.

24.06.2020 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області у справі було призначено автотоварознавчу експертизу з метою визначення ринкової вартості спірного автомобіля.

14.08.2020 Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України була повернута цивільна справа разом з повідомленням про неможливість проведення судової експертизи, оскільки експерту на дослідження не було надано автомобіль та не було сплачено ОСОБА_2 вартість проведення експертизи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля та у визначеному позивачем розмірі, який узгоджується із дійсною вартістю автомобіля на час його відчуження. При цьому суд враховує, що відповідачка ОСОБА_2 під час судового розгляду вже не мала заперечень щодо розміру компенсації, визначеного позивачем у позові, відмовившись він намірів встановити дійсну вартість автомобіля шляхом проведення судової експертизи.

Підстав для задоволення інших позовних вимог суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

При вирішенні спору суд приймає до уваги те, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та ч. 6 ст. 203 цього Кодексу.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009, судам, відповідно статті 215 ЦК України, необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 тощо), та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК тощо).

Дійсно, під час судового розгляду судом встановлено, що спірний автомобіль був відчужений відповідачкою без згоди позивача.

Разом із тим, за приписами ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Вказані норми регулюють правовідносини щодо поділу майна, яке є у власності подружжя, проте у даному разі мало місце відчуження спільного майна подружжя.

Отже, у разі визнання договору недійсним, витребування майна, здійснення поділу автомобіля у спосіб, який просить позивач, було б можливе лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Внесення грошових коштів одним із подружжя де-факто означає його намір стати одноосібним власником майна.

Разом із тим, не визнаючи вимоги щодо визнання правочину недійсним, інші пов`язані вимоги, відповідачка під час судового розгляду не висловлювала бажання стати одноособовим власником автомобіля, а вказувала лише на необхідність стягнення з неї компенсації, тобто половини вартості вже відчуженого автомобіля у порядку поділу спільного майна подружжя.

Грошових коштів на депозитних рахунок відповідачка не вносила, намірів це вона зробити не висловлювала.

Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд приходить до висновку, що стягнення з відповідачки ОСОБА_2 компенсації 1/2 частини вартості автомобіля у повній мірі забезпечить відновлення порушених прав позивача, адже вирішення питання щодо повернення автомобіля у спільну сумісну власність подружжя шляхом визнання угоди недійсною та витребування майна жодним чином не відновить прав позивача, який на теперішній час, як і відповідачка ОСОБА_2 , не має наміру бути власником чи співвласником автомобіля.

У цьому зв`язку суд зауважує, що судом під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б вказували на те, що відповідач ОСОБА_4 є недобросовісним набувачем спірного автомобіля. Отже, повернення автомобіля у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 буде порушувати його права.

У зв`язку з зазначеним, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, судові витрати в частині судового збору у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Документально підтверджені та обґрунтовано нараховані витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1500,00 грн. підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_2 , оскільки суд задовольняє позовну вимогу саме до неї.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_11 , АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області (код у , 69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 57) про визнання договору недійсним, витребування майна, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, припинення права спільної сумісної власності, визнання права спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності, стягнення компенсації - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля GEELY EMGRAND 7, 2013 року випуску, номер шасі (VIN) НОМЕР_1 у сумі 77545 грн. 50 коп. (сімдесят сім тисяч п`ятсот сорок п`ять грн. 50 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 )витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1500 грн. 00 коп. (одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Компенсувати судові витрати щодо судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Повне рішення суду складено 29.10.2020.

Суддя Д.І. Сакоян