Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5208/19 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 3 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/5208/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича, Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юбіпартнер Факторинг», Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙС ТІМ", про відсутність права на задоволення вимог іпотекодержателя, визнання неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙС ТІМ" на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Перекупки І.Г.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 7 листопада 2007 року уклала з ПАТ « Перший Український Міжнародний Банк» кредитний договір, в забезпечення якого передала в іпотеку банку належне їй нежитлове приміщення, розташоване в АДРЕСА_1 .

21 квітня 2016 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ТОВ « Юбіпартнер Факторинг» укладений договір відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором.

Отже, після здійснення відступлення банк втратив право на отримання від боржника будь-яких сум за кредитним договором та договором забезпечення. В свою чергу, з моменту підписання вказаної угоди ТОВ «Юбіпартнер Факторинг» набуло права нового кредитора у повному обсязі.

Однак після відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки банк 22 квітня 2016 року звернувся до державного реєстратора із заявою про здійснення державної реєстрації права власності на іпотечне майно.

Рішенням державного реєстратора від 28 квітня 2016 року за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, розташоване в АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності відбулась на підставі договору іпотеки.

Враховуючи ту обставину, що на час проведення зазначеної реєстрації банк втратив право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, ОСОБА_1 просила визнати відсутність у ПАТ « Перший Український Міжнародний Банк» права на задоволення вимог як іпотекодержателя за договором іпотеки, яким було забезпечене основне зобов`язання за кредитним договором від 7 листопада 2007 року щодо переходу до нього права власності на нежитлове приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_1 .

Окрім того, позивачка просила визнати неправомірним (протиправним) рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності на вказане нежитлове приміщення за ПАТ « Перший Український Міжнародний Банк».

30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити ПАТ « Перший Український Міжнародний Банк» та будь-яким іншим фізичним та юридичним особам користуватися, володіти та розпоряджатися вказаним нежитловим приміщенням, а також вчиняти щодо нього будь-які дії, направлені на розпорядження ним, в тому числі шляхом його продажу та/або передачі в користування іншим особам, а також заборони внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 зазначила, що банк систематично вчиняє дії, спрямовані на відчуження цього нерухомого майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 4 червня 2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ТОВ « АЙС ТІМ».

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Заборонено ПАТ « Перший Український Міжнародний Банк» та будь-яким іншим фізичним та юридичним особам користуватися, володіти та розпоряджатися нежитловим приміщенням, загальною площею 370,2 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1 , а також вчиняти щодо нього будь-які дії, направлені на розпорядження ним, в тому числі шляхом його продажу та/або передачі в користування іншим особам, а також заборони внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В апеляційній скарзі ТОВ « АЙС ТІМ», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу.

Зокрема, зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не мають матеріального характеру й невжиття заходів забезпечення позову жодним чином не може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених прав та інтересів позивачки.

Також звертає увагу на ту обставину, що постановою Верховного Суду від 5 грудня 2018 року залишено без змін рішення апеляційного суду від 19 квітня 2017 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про визнання незаконним рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності ПАТ « Перший Український Міжнародний Банк» на зазначене нежитлове приміщення.

В судовому засіданні представник ТОВ «АЙС ТІМ» підтримав апеляційну скаргу.

На думку представника ОСОБА_1 , апеляційна скарга є безпідставною.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягаютьпередачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та виключно з метою забезпечення виконання рішення суду й мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що ОСОБА_1 не визнає наявність у ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» права на задоволення його вимог на підставі іпотечного договору й у зв`язку з цим просить визнати неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на це майна за банком.

Виділені матеріали цивільної справи №295/5208/19 містять інформацію про те, що право власності на нежитлове приміщення, розташоване по АДРЕСА_1 , з 18 вересня 2019 року зареєстроване за ТОВ «АЙС ТІМ».

Враховуючи характер спірних правовідносин та зміст позовних вимог, вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони ПАТ « Перший Український Міжнародний Банк», а також невизначеному колу осіб вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження цим нерухомим майном, в тому числі шляхом його продажу та/або передачі в користування іншим особам, не сприятиме забезпеченню виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. В даному випадку інститут забезпечення позову не виконуватиме властиву йому функцію, а лише призведе до порушення прав третіх осіб.

З огляду на вищезазначене, ухвалу слід скасувати та постановити нове судове рішення, - про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙС ТІМ" задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: