Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1700/13-ц

Номер провадження: 6/511/85/20

28 жовтня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Ільяшук А. В.

за участю секретаря судового засідання Флора С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області,заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» звернулось до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заявник в обґрунтування даної заяви зазначив, що 20 серпня 2013 року Роздільнянський районний суд Одеської області ухвалив рішення по справі № 511/1700/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором № 423/П/14/2007-840 від 07.12.2007 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА».

05 березня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА», надалі за текстом - Банк, та Товариством з обмеженою відповідальністю Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС», , надалі за текстом - Новий кредитор, укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL2N79735, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 423/П/14/2007-840 від 07.12.2007 року, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» (Новий кредитор).

У зв`язку з чим, заявник просить суд замінити стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС», , у справі №511/1700/13-ц, та видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Представник заявника просив розгляд заяви проводити у його відсутність.

Інші учасники справи належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, однак до зали судових засідань не прибули.

Відповідно до положень частини 3 статті 433 ЦПК України, неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Згідно частини 3 статті 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 20 серпня 2013 року Роздільнянським районним судом Одеської області було ухвалено рішення по цивільній справі №511/1700/13-ц, згідно якого позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» - задоволено, стягнено на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (04053, м.Київ, вул.Артема,15, МФО 380764, Код ЄДРПОУ 20025456, рахунок в Філії ПАТ «КБ «Надра» Київське РУ №8077, індекс 02094) солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: Полтавська область, Лохвицький р-н, с. Сенча, заборгованість за Договором «Автопакет» № 423/П/14/2007/840 від 07.12.2007 року в розмірі 19488,85 (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім доларів США 85 центів) доларів США, що станом на 12.03.2013 року по курсу НБУ становить 155774,36 (сто п`ятдесят п`ять тисяч сімсот сімдесят чотири грн. 36 копійок) гривень, з яких заборгованість за кредитом 10379,75 доларів США, що дорівнює еквіваленту 82965,34 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6548,93 доларів США, що дорівнює еквіваленту 52345,63 гривень; пеня за прострочення сплати кредиту 1457,79 доларів США, що дорівнює еквіваленту 11652,09 гривень; штраф за порушення виконання умов договору 1102,38 доларів США, що дорівнює еквіваленту 8811,29 гривень. Стягнуто на користь позивача з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 судові витрати, а саме: по 1557,75 гривень судового збору з кожного.

05 березня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА», та Товариством з обмеженою відповідальністю Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС», , укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL2N79735, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 423/П/14/2007-840 від 07.12.2007 року, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС».

Крім того, відповідно до офіційної інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП), станом на день розгляду даної заяви, оригінали виконавчих листів щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на примусовому виконанні не перебувають.

Згідно акту приймання-передачі оригіналів документів до договору відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів передані Банком до ТОВ "ФК "Інвест Хаус" не були, що підтверджується відсутністю відповідного запису у зазначеному акті.

Таким чином, оригінали виконавчих листів щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у заявника та первісного стягувача відсутні.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Згідно положень частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Суд при розгляді заяви приймає до уваги позицію Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (справа № 643/4902/14-ц), згідно якої по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржених ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 Перехідних положень ЦПК України, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі 2-836/11 (провадження № 14-308 цс 19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З цього приводу, суд зазначає, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно допуску до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуації, що суперечить принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язались поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

На підставі статей 11, 202, 512, 514 ЦК України, та керуючись статтями 247, 353, 433, 442 та підпунктом 17.4 пункту 17 Перехідних положень ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерійний банк «НАДРА» (скорочена назва ПАТ «КБ «НАДРА»), на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС», (скорочена назва ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС»), , у справі №511/1700/13-ц.

Видати дублікати виконавчих листів по цивільній справі №511/1700/13-ц, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Відповідно до частини 2 статті 261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня винесення ухвали на підставі пункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А. В. Ільяшук