Номер справи 237/3403/20
Номер провадження 2/237/1183/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.20 року м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Кучко Я.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, суддя вбачає, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з позовної заяви позивачем позовні вимоги сформульовано наступним чином, а саме позивач просить: 1. зобов`язати відповідача: 1.1. оформити трудові відносини з позивачем; 1.2. нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату у розмірі 213220 гривень; 1.3 нарахувати та сплатити податок на доходи фізичних осіб та суму ЄСВ за період роботи позивача. 2. стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000 гривен.

До позовної заяви позивачем долучено копію квитанції про сплату судового збору на суму 1681,60 гривен.

В позовній заяві позивач стосовно сплати судового збору зазначає, що на його думку судовий збір сплачений у повному обсязі, а саме за нематеріальну вимогу про зобов`язання вчинити певні дії відповідно до ч. 6 ст. 235 КЗПП та матеріальну вимогу про стягнення моральної шкоди.

Водночас, позивачем не вірно визначено позовні вимоги під пунктом 1 у якості однієї позовної вимоги немайнового характеру, використання формулювання «зобов`язати» не свідчить про те, що всі наступні вимоги після слова «зобов`язати» відносяться до однієї вимоги немайнового характеру.

Згідно підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України визначено, що ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Отже, позовні вимоги, що стосуються сплати будь-якої суми грошових коштів мають майновий характер. При цьому застосування конструкції "зобов`язати нарахувати та виплатити" не змінють правову природу вказаної позовної вимоги, яка має вираження у грошовому еквіваленті та, відповідно, повинна оцінюватись саме як майнова вимога.

В той же час, до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Таки чином, до немайнових вимог, заявлених відповідачем відносяться: зобов`язати відповідача оформити трудові відносини, зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити податок на доходи фізичних осіб та єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. До майнових вимог відносяться вимоги: стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 5000 гривень, нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату у сумі 213220 гривен.

Таким чином, враховуючи предмет спірних правовідносин позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання позовної заяви:

за дві вимоги майнового характеру 2132,20 гривні за вимогою про нарахування та виплату заробітної плати + 840 гривень 80 копійок за вимогою про стягнення моральної шкоди (оскільки 1 % від 6234 гривень, становить 62,34 гривні, то до сплати підлягає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840,80 гривень), що у сукупності становить 2973 гривні

за дві вимогу немайнового характеру 840 гривень 80 копійок + 840 гривень 80 копійок, що у сукупності становить 1681 гривню 60 копійок.

Отже, з врахуванням сплачено розміру судового збору позивачу необхідно доплатити 2973 гривні. Реквізити рахунку для сплати судового збору: отримувач Мар`їнське УК/Мар`їнський район 22030101, код отримувача (ЄДРПОУ): 38028736, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0005293 , код класифікації доходів бюджету 22030101, судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Суд наголошує на тому, що Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобовязання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, так як подана з порушенням вимог ст. 175, 177 ЦПК України, з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Суд звертає увагу позивача на вимоги ч. 4 ст. 175 ЦПК України згідно якої якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. При цьому суд роз`яснює позивачу, що вказана норма права має банкетний характер та відсилає правозастосувача до Закону України «Про судовий збір».

Окремо суд наголошує на тому, що позивачем не зазначено в позовній заяві жодних підстав для звільнення від сплати судового збору, водночас суд в силу вимог діючого цивільного процесуального законодавства не наділений повноваженнями самостійно визначати та відшукувати на користь будь-якої із сторін підстави звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 43, 95, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали.

Попередити позивача, що у випадку не виправлення недоліків позовна заява буде вважатись не поданою і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Ю. Кучко