Справа № 681/1385/20
УХВАЛА

"28" жовтня 2020 р. м.Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Горгулько Н.А., ознайомившись з вимогами заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29.12.2016 р., яким з нього стягнуто на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) в місяці, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 22.09.2016 р. і до досягнення сином повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення не передбачає зміну судового рішення по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення та захисту порушеного права у визначений раніше спосіб. Тобто, у такому разі слід відрізняти способи захисту цивільного права, передбачені ст. 16 ЦК України, та способи і порядок виконання рішення суду.

Отже, у разі необхідності встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення слід враховувати, що:

- із заявою про встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення можуть звернутися стягувач чи виконавець до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції;

- для зміни способу або порядку виконання судового рішення повинні існувати обставини, що істотно ускладнюють належне виконання рішення або роблять його неможливим;

- на виконання вимог цивільного процесуального законодавства потрібно надати суду належні та допустимі докази на підтвердження вищевказаних обставин як підстави для задоволення судом відповідної заяви.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Згідно з ч.1 ст.14 цього ж Закону, учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм чітко вбачається, що боржник, яким є ОСОБА_1 у цьому виконавчому провадженні не має процесуального права звернення до суду саме з такою заявою відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України. Оскільки ця стаття містить конкретно визначене коло осіб, які наділені правом звернення до суду саме з такою заявою.

Також слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, норми ст. 435 ЦПК України та ч.3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» містять колізію щодо права боржника звертатися до суду з заявою про зміну способу або порядку виконання рішення, а саме Закон «Про виконавче провадження» надає таке право боржнику як одній із сторін виконавчого провадження, а норми ЦПК України обмежують таке право, надаючи право подання відповідної заяви лише стягувачу та виконавцю.

Беручи до уваги той факт, що при здійсненні судочинства суд керується положеннями ЦПК України, як спеціальними нормами відносно Закону України «Про виконавче провадження» (аналогічна позиція викладена в постанові ВП ВС у справі № 920/149/18 від 13.03.2019), суд приходить до висновку, що з відповідною заявою до суду має право звертатися стягувач чи державний або приватний виконавець, що не позбавляє боржника права реалізувати своє право на зміну способу чи порядку виконання рішення суду, шляхом подання відповідної заяви державному виконавцю, який на її підставі може звернутися з відповідною заявою до суду.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що заявником не дотримано визначеної процесуальним законодавством процедури захисту права.

Крім того, відповідно до ч.ч.2, 4 ст.183 ЦПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження). Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Як вбачається з матеріалів заяви ОСОБА_1 , крім того, що він не має процесуального права звернення до суду саме з такою заявою відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України, до такої заяви ним не додано докази надіслання цієї заяви іншим учасникам провадження, а тому заява ОСОБА_1 підлягає поверненню йому без розгляду.

Керуючись ст. 435, 183 ЦПК України,-

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд Хмельницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Суддя Н.Горгулько