ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 675/1049/20
Провадження № 22-ц/4820/1678/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С.,Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 675/1049/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 серпня 2020 року в складі судді Короля О.В. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В червні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог банк посилався, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 жовтня 2011 року ОСОБА_1 отримала кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом в розмірі 300 грн. Відповідач підписала Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, чим підтвердила свою згоду на те що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складають Договір про надання банківських послуг. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідач станом на 30 квітня 2020 року має кредитну заборгованість в розмірі 178683 грн 91 коп, яка складається з 3 899 грн 75коп - заборгованості за тілом кредиту, 173 888 грн 16 коп - заборгованість за відсотками та 900 грн нарахованої пені.

Банк скориставшись своїм правом на зменшення суми заборгованості, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 134353 грн 10 коп, яка складається з 3899 грн 75 коп, 130 453 грн 35 коп - заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 17 жовтня 2011 року по 30 жовтня 2019 року.

Заочним рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 серпня 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 17 жовтня 2011 року у розмірі 3 899 грн 75 коп, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

АТ КБ «ПриватБанк» не погодилося з заочним рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 серпня 2020 року в частині незадоволених позовних вимог, тому просило в цій частині рішення скасувати та постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за нарахованими процентами в повному обсязі. Апелянт вказує, що судом не прийнято до уваги, надана копія анкети-заяви в якій відповідач особистим підписом підтвердила що вона погоджується, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг та самостійно зобов`язувалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Також апелянт посилається на висновки зроблені у постановах Верховного суду від 11 вересня 2019 року по справі № 642/5533/15-ц, а також у постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 127/7543/17 у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 375/250/18, відповідно до яких жодного підпису відповідача під публічно розміщеними Умовами та правилами закон не вимагає, таким чином відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» не підставі отриманої згоди клієнта. Таким чином, відповідач при укладенні кредитного договору був належним чином ознайомлений з його умовами, акцептував пропозицію Банку, отримала кредитну картку, користувався кредитними коштами, чим визнавала факт укладеного між нею та банком договору та погоджувалася з його умовами, вчиняла дії спрямовані на виконання укладеного договору, а сама відповідач Також апелянт посилається, що в матеріалах справи наявна конкретна редакція «Умов та Правил надання банківських послуг, до якої приєдналася відповідач при підписанні анкети-заяви при укладенні договору, відповідно до якої визначена базова процентна ставка у розмірі 2,5% на місяць, тобто 30% річних.

Перевіривши матеріали справи, колегія судді вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 17 жовтня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач визнавала, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг з встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок в розмірі 300 грн.

Разом з цим, ОСОБА_1 засвідчила, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг (розміщені на офіційному сайті Приватбанку - www.privatbank.ua) та погоджується з ними.

Відповідачу було видано дві кредитні картки: № НОМЕР_1 з терміном дії до 01 2017 року та № НОМЕР_2 з терміном дії до серпня 2021 року.

В послідуючому кредитний ліміт збільшувався банком до 5000 грн., а потім був зменшений до 3900грн.

Кредитними коштами відповідач користувалась, періодично витрачаючи кредитні кошти.

До анкети-заяви Банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, в яких зазначено і Тарифи обслуговування кредитних карт.

За розрахунком Банку станом на 30 квітня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованості за кредитним договором в сумі 178683,91 грн., яка складається з: 3899,75 грн. - заборгованість за кредитом; 173884,16. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 900 грн. - заборгованість за пенею.

При цьому, звертаючись до суду з позовом, банк просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 134353,1 грн., а саме 3899,75 грн. заборгованості за кредитом, 130453,35 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 17 жовтня 2011 року по 30 жовтня 2019 року.

Відповідно до частин першої, другої ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника ОСОБА_1 від 17 жовтня 2011 року процентна ставка за користування коштами та розмір штрафних санкцій за невиконання умов договору не зазначені і сторонами не погоджені.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з позичальника заборгованість і по процентах за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17 жовтня 2011 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, в яких зазначено і тарифи обслуговування кредитних карт, які розміщені на сайті:www. privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, в яких зазначено і тарифи обслуговування кредитних карт, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, в яких зазначено і тарифи обслуговування кредитних карт, які розміщені на сайті:www. privatbank.ua розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, чи будь-яких інших платежів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, в яких зазначено і тарифи обслуговування кредитних карт не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів, вважає, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, в яких зазначено і тарифи обслуговування кредитних карт, які розміщені на сайті:www. privatbank.ua, не містить підпису відповідачки, тому це не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17 жовтня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права.

Вказані обставини правильно встановлена судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» відсотків за користування кредитом, а тому підстав для скасування рішення суду в цій частині не вбачається.

Доводи апелянта щодо безпідставності відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитним договором з таких підстав слід відхилити. Укладеним сторонами договором не встановлений розмір процентів за користування кредитними коштами.

При цьому апелянт посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 23 грудня 2019 року (справа № 375/250/18), у постанові від 04 грудня 2019 року (справа № 750/6058/17), у постанові від 11 вересня 2019 року (справа № 642/5533/15-ц), у постанові від 18 грудня 2019 року (провадження № 205/2825/18), але вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у вказаних справах було встановлено, що у заяві позичальника сторони узгодили базову процентну ставку по кредитному ліміту на момент підписання договору, що є відмінним від обставин, встановлених судом у даній справі.

Також суд не бере до уваги твердження апелянта про можливість судом самостійно стягнути відсотки за користування кредитом на підставі норм ст. 1048 ЦК України.

АТ КБ «Приватбанк» не заявляло вимоги про стягнення з відповідачки процентів на рівні облікової ставки Національного банку України та не надало суду першої інстанції відповідного розрахунку заборгованості. За таких обставин з врахуванням принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу у суду були відсутні підстави для стягнення процентів у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Крім того апелянт зазначає, що кредитний ліміт складав з урахуванням збільшення максимально 5000 грн., розмір заборгованості за тілом кредиту складає 3899,75 грн., а відсотки за користування кредитом 173884,06 грн. при відсотковій ставці за користування кредитом, яка вказана в розрахунку заборгованості, від 30 до 43,2 відсотків за 9 років, що в 44 рази більше ніж тіло кредиту.

Вказана обставина викликає сумніви в правомірності та правильності розрахунку банку, адже такий розмір відсотків в силу арифметичних розрахунків не відповідає обставинам справи. Обґрунтувань саме такого розміру відсотків банк суду не надав.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2020 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В.Спірідонова