Провадження № 2/344/1268/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Ковалюк І.П.,

секретаря Караїм Ю.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб із відповідачем розірвано відповідно до рішення суду від 18.04.2019 року. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з позивачем. Згідно Постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 17.07.2019 року, з ОСОБА_3 стягуються аліменти в розмірі 1/4частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини у відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України. Дитина відвідує ДНЗ «Бджілка», позивач кожного місяця здійснюю оплату за садок та харчування, сплачує благодійні внески, що підтверджується квитанціями з банку. В період з березня 2019 року по листопад 2019 року загальна сума яку вона сплатила за відвідування дошкільного навчального закладу становить 2826 грн.00 коп. Окрім цього вона несе витрати, які документально неможливо підтвердити, це стосується канцтоварів, книжок, форми, святкувань, подарунків тощо. Зазначає, що син дуже часто хворіє, особливо в весняний та осінній період при зміні погоди, що підтверджується виписками з медичної картки з діагнозами та рецептами від лікаря на придбання ліків які необхідні для одужання сина. До даних копій виписок прикріплені копії чеків про придбання ліків за осінній період 2019 року. Сума яку вона витратила складає 2157 грн. Окрім цього лікарі враховуючи хронічні захворювання(отит, алергічний риніт, бронхіт) дитини, рядять хоча б раз в рік санаторно-курортне лікування в субтропічному кліматичному поясі. З 26.09.2018 року по 06.10.2018 року вона з сином були на відпочинку в Єгипті, що підтверджується договором про надання туристичних послуг №1291018 від 12.09.2018 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 12.09.2018р. Загальна сума яку позивач витратила становить 39130 грн. 00 коп., не враховуючи додаткові витрати, які були понесені у зв`язку з поїздкою. В період з 25.07.2019 року по 02.08.2019 року відпочивали в Греції, про що свідчить ваучер від туристичної фірми «JoinUP»від 24.07.2019 року та квитанція до прибуткового касового ордеру від 19.07.2019 року №26 на суму 21779 грн. 00 коп., не враховуючи додаткових витрат. Враховуючи те, що розмір аліментів, які на даний момент сплачує відповідач не перевищує розміру двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, додає до позовної заяви копії товарних чеків, які свідчать про те, що потреби дитини в різного роду побутових речах та їх сума, значно перевищує розмір сплачуваних аліментів(враховуючи рівність обов`язків батьків у забезпеченні дитини). Окрім цього значну частину витрат, документально засвідчити неможливо( витрат на святкування, подарунки, розваги, розвиваючі заняття та ін.). Загальна сума витрат по зібраних чеках складає 8617 грн.70 коп. Разом витрачена сума становить 74515 грн. 70 коп. Вважає за необхідне розділити цю суму порівну між нею та відповідачем. А тому просила стягнути з відповідача 37 257 грн. 85 коп. та понесені судові витрати.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.12.2019 року заяву відповідача ОСОБА_3 задоволено та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

24.12.2019 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву. Вважає, що зазначені позивачем ймовірні витрати не можна віднести до витрат, які у розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами на утримання дитини. Так, спільне проживання їх з позивачем припинилось у лютому місяці 2019 року. В Єгипет позивач їхала під час перебування з ним у шлюбі та за зароблені ним кошти, а тому, розмір заявленої суми за поїздку в Єгипет, що складає 39130,00 грн. не може братись судом взагалі до уваги під час розгляду даної цивільної справи. Щодо поїздки в Грецію, то така поїздка у Грецію не була зумовлена особливими обставинами. Позивач не узгоджував з ним таку поїздку, не узгоджував її вартість та необхідність. Не обґрунтовано позивачем чому саме поїздка до іншої держави, а не в межах території України, що істотно впливає на рівень ціни. Вважає, що витрати на поїздку до Греції, якщо такі були, не можна віднести до додаткових витрат на дитину, а тому є безпідставними та не підлягають до задоволення. Також, зважаючи на те, що син відвідує садок, що відноситься до комунальної власності, то питання щодо оплати за таку освіту, що піднімає Позивач, не ґрунтується на нормах Конституції та Законодавства України. Не зрозумілими також є вимоги позивача щодо стягнення коштів за благодійність позивача, адже такі витрати позивача не є додатковими витратами на дитину. Враховуючи те, що позивачем надано квитанції на придбання лікарських препаратів, які не можна було застосовувати для дітей віком до чотирьох років, інші препарати позивачем двічі включено при розрахунку вартості її витрат, вважає, що заявлені вимоги щодо стягнення з нього таких коштів не підлягають до задоволення. Окрім того, зазначені лікарські препарати не можна віднести до додаткових витрат, адже захворювання які лікуються такими лікарськими препаратами не можна вважати такими що викликані особливими обставинами. Звертає увагу на те, що до таких витрат на дитину включено: двоє сандалів жіночих вартістю - 674,00 грн. та вартістю 669,00 грн. (чек на суму 2549,00 грн.); рюкзак дорослий вартістю 764,00 грн. (чек на суму 764 грн.). Отже, Позивач, звертаючись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, в такі витрати включив вартість речей на дорослу особу - жінку. Вважає, що зазначені Позивачем покупки не можна віднести до додаткових витрат, та такі покупки повинні здійснюватись розсудливо із врахуванням розміру аліментів, а тому у заявлених вимогах позивача просить відмовити у повному обсязі.

21.01.2020 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог. Як зазначає позивач, загальна вартість туристичних послуг за дві поїздки становить 60909 грн. 00 коп. Половина від цієї суми, яку повинен сплатити відповідач становить 30454 грн. 50 коп. щодо подвійної суми на квитанціях про придбання ліків, на яку вказує відповідач, заперечень не має, оскільки це технічна помилка при підрахунку сум. Сума помилково доданої квитанції становить 498 грн. 89 коп. Загальна сума при поданні позову на придбання ліків становила 2157 грн. 00 коп. В даній частині варто зменшити позовні вимоги враховуючи технічну помилку. Половину від суми на придбання ліків, яку повинен сплатити відповідач становить 829 грн.50 коп. В частині загальних витрат по зібраних нею квитанціях повна сума яких при подачі позову становила 8617 грн. 70 коп. варто зменшити позовні вимоги на суму 674 грн.00., оскільки в чеку на купівлю одягу для дитини присутня сума про купівлю жіночого взуття. Загальна сума вищезгаданих витрат становить 7943 грн. 70 коп. Половину суми яку повинен сплатити відповідач становить 3971 грн. 85 коп. Окрім цього до позовної заяви ще не були включені витрати на харчування дитини в ДНЗ за грудень 2019 року та січень 2020 року, загалом сума яких становить 760 грн. 00 коп.( сімсот шістдесят грн. 00 коп.). Тобто до суми вказаної в позові за оплату харчування в садку, яка становить 2826 грн. 00 коп необхідно додати суму за 2 останні місяці розміром 760 грн. 00 коп. Загальна сума становить 3586 грн. 00 коп. Половину суми, яку повинен сплатити відповідач дорівнює 1793 грн. 00 коп.

Враховуючи наведене, просила стягнути з відповідача 37 048 грн. 40 коп. та судові витрати.

Також, 21.01.2020 року позивачем подано відповідь на відзив. З доводами які відповідач зазначив у відзиві на позов погоджується частково. Враховуючи технічні помилки при складанні позовної заяви, а саме при підрахунку загальної суми за квитанціями на придбання ліків та помилково включеної вартості однієї пари жіночого взуття до чеку на придбання одягу дитині, нею подана заява про зменшення розміру позовних вимог. Що стосується інших аргументів викладених у відзиві, то я категорично з ними не погоджуюсь. Стосовно відпочинку та оздоровлення за кордоном, зважаючи на поради лікарів та виключно в інтересах дитини вона старалась поїхати з ним за межі України. Враховуючи вік дитини та неможливість організовувати відпочинок саме для нього вона організовувала його для них двох. У відповіді на відзив ОСОБА_3 вказує на те, що вона до позовної заяви додала чеки на придбання ліків, які не призначені для дитини відповідного віку. Однак ліки були придбані сину виключно за рецептом та призначенням лікаря, що підтверджується виписками з медичної картки сина, копії яких були додані до позовної заяви. Стосовно інших додаткових витрат, які не визнає відповідач, то на її думку, вона надала достатньо допустимих та належних доказів, які підтверджують що ці витрати були понесені виключно в інтересах дитини. Просить позов задоволити в повному обсязі враховуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог.

06.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

26.10.2020 року відповідач подав письмове пояснення на письмові докази.

У судовому засідання позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили його задоволити, а також просили стягнути понесені судові витрати за поперднім розрахунком на суму 8500 грн.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Сторони з 18.04.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 . З середини лютого 2019 року вони проживають окремо.

Згідно інформації з ЄДРСР, і це підтверджено сторонами в судовому засіданні, шлюб між ними розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 квітня 2019 року, а дитину залишено на виховання матері.

Як вбачається із постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 17 липня 2019 року із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 присуджено стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але неменше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 28 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з копії довідки №618/02.1/42/2-19 від 09.10.2019 року долученої до позовної заяви, ОСОБА_1 працює в управлінні міжнародного співробітництва, євроінтеграції, туризму та інвестицій Івано-Франківської ОДА з 03.06.2016 згідно наказу № 11К від 02.06.2016 року по теперішній час на посаді спеціаліста відділу туризму. Посадовий оклад згідно штатного розпису становить 3 810,00 гривень.

Як вбачається із копії довідки долученої до позовної заяви ОСОБА_3 працює у ПАТ «Івано-Франківськгаз» з 26.07.2017 року на посаді інженера з проектно-кошторисної роботи. Нарахований йому за 2018 рік дохід (без утримання податків та відрахувань) склав 228 817,47 грн.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до правових висновків Верховного Суду не відносяться до додаткових витрат й наступні витрати:

- витрати одного із батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка. Відповідний висновок Верховного Суду знайшов своє відображення у постанові від 30.01.2019 року у справі № 205/4622/16-ц (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/79616008 );

- витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття (адже входять до складу аліментних платежів, які відповідач сплачує щомісячно та своєчасно) - ухвала Верховного Суду від 30.07.2018 року у справі №522/6424/16-ц; http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75690845 ;

- витрати позивача на літній відпочинок дитини, за умови, якщо місце відпочинку дитини обиралось позивачем на власний розсуд, без узгодження з відповідачем (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 761/6933/17; http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/76885747 ). У цій же справі Верховний Суд дійшов також висновку про те, що відвідування на даний час дитиною музичної школи не свідчить про її подальше відвідування, а в переважній більшості це відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері;

- витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка (постанова Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №369/11745/16-ц; http://reyestr.court.gov.ua/Review/79112634).

Сімейний Кодекс України у ст.181 СК України визначає необхідність саме домовленості між батьками про такі витрати, оскільки вони не відносяться до вже визначених аліментних обов`язків відповідача, то в цій частині суд вважає, за необхідне відмовити, оскільки, як вбачається з наданих сторонами в судовому засіданні пояснень, відповідач всіляко намагається допомогти дитині матеріально та морально, сплачує вчасно аліменти, надає додаткову матеріальну допомогу, періодично дитина знаходиться в нього. Це свідчить про той факт, що батько дитини не відмовляється приймати участь у додаткових витратах на дитину.

Суд приходить до висновку, що всі зазначені позивачкою витрати не є додатковими в розумінні статті 185 СК України, адже не викликані особливими обставинами, а є витратами на утримання дитини (аліментами), у тому числі на навчання, харчування, тощо. Також ці витрати не погоджувались із відповідачем.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі ст. ст. 180, 181, 185 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ковалюк І.П.

Повний текст рішення складено та підписано 29 жовтня 2020 року.