Справа № 509/5413/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Кочко В.К., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 28.10.2020 р., звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, в якій просить забезпечити позов:

1) шляхом заборони ДП "СЕТАМ" підписувати протокол проведення торгів за лотом №444846, дата публікації 23.09.2020 "ІПОТЕКА. Житловий будинок, площею 262,1 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 ";

2) шляхом заборони ДП "СЕТАМ" скласти та підписати акт про проведені електронні торги лотом №444846, дата публікації 23.09.2020 "ІПОТЕКА. Житловий будинок, площею 262,1 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 ";

3) шляхом заборони будь-якому державному виконавцю України складати, подавати на затвердження, та підписувати акт про реалізацію предмета іпотеки відповідно до вимог ст.47 ЗУ "Про іпотеку" за лотом №444846, дата публікації 23.09.2020 "ІПОТЕКА. Житловий будинок, площею 262,1 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 ";

4) шляхом заборони будь-якому приватному виконавцю України складати, затверджувати та підписувати акт про реалізацію предмета іпотеки відповідно до вимог ст.47 ЗУ "Про іпотеку" за лотом №444846, дата публікації 23.09.2020 "ІПОТЕКА. Житловий будинок, площею 262,1 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 ";

5) шляхом заборони приватному виконавцю ОСОБА_2 , виконавчий округ: Одеська область, номер посвідчення 0131 від 27.11.2017 р., складати, затверджувати та підписувати акт про реалізацію предмета іпотеки відповідно до вимог ст.47 ЗУ "Про іпотеку" за лотом №444846, дата публікації 23.09.2020 "ІПОТЕКА. Житловий будинок, площею 262,1 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 ";

6) шляхом заборони ДП "СЕТАМ" видавати акт про проведені електронні торги лотом №444846, дата публікації 23.09.2020 "ІПОТЕКА. Житловий будинок, площею 262,1 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 " переможцю електронних торгів (покупцю).

В обґрунтування поданої заяви вказала, що 23.10.2020 р. ДП "СЕТАМ" було завершено проведення торгів за лотом №444846, дата публікації 23.09.2020 "ІПОТЕКА. Житловий будинок, площею 262,1 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 " на аукціоні СЕТАМ. Торги завершилися перемогою учасника №1 ОСОБА_3 , на даний час між ОСОБА_3 та ДП "СЕТАМ" не підписано акту про реалізацію предмета іпотеки. Заявник вважає, що звіт про оцінку майна втратив дійсність, так як з проведення перших електронних торгів, а саме: з 14.03.2019 р. по 23.09.2020 р. минуло більше року, після закінчення 6 місячного строку дії звіту, оцінка майна проводиться повторно, однак цього не було зроблено, торги було проведено з порушенням публячного порядку та в порушення ст.57 ЗУ "Про виконавче провадження". ОСОБА_1 зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що буде виражатись у необхідності повороту виконання за виконавчим провадженням в рамках якого проведено торги, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно лоту, повторна передача майна лоту на зберігання.

На підставі викладеного просила задовольнити заяву та вжити заходи забезпечення способу.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України уПостанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового процесу (рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»),

Європейський суд з прав людини 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Більше того, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник фактично унеможливлять та зупинять виконання приватним виконавцем судового рішення, яке набрало чинності та підлягає обов`язковому виконанню.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Аналогічна правова позиції була викладена в Постанові ВГСУ від 26 липня 2016 року по справі №910/29237/15, Постанові ВГСУ від 9 листопада 2015 року по справі №907/636/15.

При цьому, Верховний Суд не відступив від правових позицій, викладених у вказаних вище постановах. Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 331/1255/17, постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 640/15430/16-ц.

Відповідно до ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 2ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Разом з тим, заявлені заявником вимоги фактично зупиняють виконання рішення, яке набрало законної сили.

Заявником до заяви про вжиття заходів забезпечення позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність ризиків невиконання потенційного рішення суду які наведені у заяві.

Крім того, п. п. 5, 6 ч. 1ст. 150 ЦПК України передбачено право суду забезпечити позов шляхом зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто, такий вид забезпечення може бути застосований тільки для забезпечення позову при подачі позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а також при оскарженні виконавчого документа.

Проте, предметом позовної заяви не є оскарження виконавчого документа чи звільнення майна з-під арешту чи визнання права власності на це майно, а є визнання недійсними результатів електронних торгів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довеститі обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до викладеного, та керуючисьПостановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,статтями 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя: Кочко В.К.