Справа № 168/402/20
Провадження № 4-с/168/1/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретаря судових засідань Таксюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить поновити строк на звернення до суду з вказаною скаргою, визнати незаконною та зобов`язати головного державного виконавця Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) скасувати постанову від 16 березня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві користування транспортними засобами.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Старовижівського районного суду Волинської області з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей в сумі 1200 грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття із врахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 07.06.2011 року. Протягом 2019-2020 років скаржник намагався погашати заборгованість зі сплати аліментів по мірі наявності коштів. 31.05.2020 року на його адресу надійшла постанова головного державного виконавця Бащука С.М. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом. Про наявність даної постанови ОСОБА_1 дізнався не в березні 2018 року, а після його письмового звернення до відповідача. Вважає, що рішення державного виконавця є передчасним, тому звернувся до суду із скаргою, в якій просить поновити пропущений строк для подання скарги та визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця серії ВП № 30223768 від 16.03.2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві користування транспортними засобами.

В судове засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримує та просить брати до уваги його пояснення, надані ним в попередньому судовому засіданні. Скаржник ОСОБА_1 зі скаргою не згідний .

Оскільки сторони в судове засідання не з"явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно до ч.1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Постановою про відкриття провадження від 06.12.2011 року серії ВП № 30223768 відкрито провадження з виконання виконавчого листа б/н від 09.11.2011 року, виданого Старовижівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення старшою дочкою повноліття з врахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 07 червня 2011 року.

Відповідно до ч.1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Дослідивши розрахунок заборгованості по аліментах (а.с.167-168 виконавчого провадження) встановлено, що загальна заборгованість по аліментах ОСОБА_1 станом на 01.03.2018 року становила 70 909,03 грн. Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_1 на погашення заборгованості по виплаті аліментів здійснено наступні платежі: в 2011 році боржником сплачено 1000 грн. аліментів, в 2012 8 400 грн., в 2013- 7 900 грн., в 2014- 1 000 грн., в 2015 2 600 грн., в 2016 - 1 400 грн., в 2017 2 520 грн., в 2018 4 000 грн. Що свідчить про ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань по сплаті аліментів.

Відповідно до абз. 2 ч.9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (діючої на момент винесення оскаржуваної постанови) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяці, державний виконавець виносить, зокрема, вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ч.10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Суд не бере до уваги твердження ОСОБА_1 стосовно того, що автомобіль є єдиним джерелом його доходу, оскільки останнім не надано суду жодних доказів на підтвердження даного факту. Тобто до ОСОБА_1 не могли бути застосовані положення ч.10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, з розрахунку заборгованості станом на 01.06.2018 року, наявного в матеріалах виконавчого провадження (а.с.178-180), є підпис боржника ОСОБА_1 про отримання ним даного розрахунку, що свідчить про те, що останньому відомо про наявність у нього заборгованості по сплаті аліментів, а її розмір перевищує суму відповідних платежів за шість місяців і становить 74 509,03грн.

На письмову заяву самого боржника ОСОБА_1 від 10 травня 2019 року йому надано розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01.05.2019 року, яка становить 75 709,03 грн. Проте ОСОБА_1 заходи щодо повного погашення заборгованості не вживались,

Тобто, враховуючи ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, яке відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню, наявність у нього станом на час винесення постанови заборгованості, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, та становила 74 109 грн., державним виконавцем правомірно винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами серії ВП № 30223768 від 16 березня 2018 року, дослідженої в судовому засіданні.

Інші доводи, викладені в скарзі про незаконність постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не можуть бути підставою для її скасування.

Зважаючи на вищенаведене та встановлені судом обставини, наявність у ОСОБА_1 непогашеної заборгованості по сплаті аліментів, ухилення його від виконання своїх зобов`язань по сплаті аліментів, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити

Керуючись статтями 260, 261, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів до Волинського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО. В. Назарук