Провадження № 2/234/3195/20
21 жовтня 2020 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області, в складі:
Головуючого судді Бакуменко А.В.
За участю секретаря судового засідання Кісточка І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Краматорська, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Краматорської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, -
Обставини справи
ОСОБА_2 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування.
Свої вимоги обґрунтувала наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , на час смерті останній був власником 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Після його смерті спадщину у вигляді 1/2 вищевказаного будинку отримала його дружина ОСОБА_4 , та стала власницею будинку АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, після її смерті залишилась спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1 . На момент смерті останньої, в будинку був зареєстрований та фактично проживав її син ОСОБА_5 , котрий і прийняв спадщину.
Однак, за життя, ОСОБА_5 належним чином спадщину не отримав, хоча разом з родиною проживав в будинку, а отже вважається таким , що прийняв спадщину (ст. 529 ЦК в ред. що діяла на 1998 рік).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, на момент його смерті в будинку постійно мешкала його дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 , нотаріально відмовилась від прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь своєї матері ОСОБА_2 .
Постановою державного нотаріуса від 27.07.2020 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.
Просить суд визнати за нею право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлялась належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Ухвалою суду від 16.09.2020 відкрито провадження у справі.
12.10.2020 року по справі проведено підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду.
Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
В судовому засіданні встановлено, що згідно до дублікату свідоцтва про право власності на жилий будинок від 10 березня 1988 року, будинок АДРЕСА_1 в рівних частках, а саме по 1/2 частці належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Згідно до свідоцтва про смерть ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно до свідоцтва про смерть ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті батька та матері ОСОБА_5 , відкрилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими і побутовими спорудами за адресою АДРЕСА_1 , котрий належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в рівних частках за кожним з померлих.
Постановою державного нотаріусу від 27.07.2020 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на цілий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки свідоцтво на право власності на зазначений будинок не зареєстроване, за померлим.
Згідно до відомостей КП «БТІ» будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках, по 1/2 за кожним, згідно до рішення міськвиконкому № 93 від 03.03.1988 року.
Так, згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
У відповідності зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав й обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до норм ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Спадкоємцем після померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є їх син ОСОБА_5 , котрий на час смерті був зареєстрований в будинку, а отже вважається таким , що прийняв спадщину.
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_6 .
Донька ОСОБА_6 відмовилась від своєї долі спадщини, а отже єдиним спадкоємцем є дружина померлого ОСОБА_2 .
Позивач не може оформити у нотаріуса спадщину, у зв`язку з відсутністю у спадкодавців зареєстрованого свідоцтва про право власності.
Вирішуючи питання про визнання права власності на частину житлового будинку, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року за № 1952-IV, за державною реєстрацією має право звернутися власник або належним чином уповноважена особа.
У відповідність до вимог ст. 1297, 1299 ЦК України, позивач зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Таким чином, в мене немає іншої можливості оформити право на спадщину, ніж звертатися з цими вимогами до суду.
Згідно до статей 1261, 1268 ЦК України, спадкуванням с перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, враховуючи, що в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті
Згідно із п.4.15 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4, якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв`язує питання про визнання права на спадкоємне майно.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13: якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.
У відповідність статті 1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.
Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.
Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі суд прийшов до висновку, про наявність підстав про визнання права власності за позивачем ОСОБА_2 на житловий будинок, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Позивач, відповідно до позову не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі.
Керуючись ст.ст. 331,392, 1268, 1296-1299 ЦК України, ст.ст. 12,13,141259,263-265,268 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Краматорської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на житловий будинок з господарськими і побутовими спорудами АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя Краматорського міського суду А. В. Бакуменко