Справа № 289/1070/19
Номер провадження 2/289/118/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Сіренко Н.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2019 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 59402,28 грн. за кредитним договором б/н від 17.09.2014, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки, мотивуючи порушенням відповідачем зобов`язань за вказаним договором як наслідок, станом на 30.04.2019 виникла заборгованість у розмірі 59402,28 грн., яка складається : 2354,42 грн. заборгованість за кредитом; 49754,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3988,80 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована складова); 2804,87 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами в сумі 1921,00 грн.
До позову додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.40,41).
Ухвалою від 24.01.2020 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу без виклику сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву (а.с.50), копію ухвали з додатками направлено відповідачу, яку останній отримав 10.02.2020 (а.с.52,77).

17.02.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позов не визнає посилаючись на те, що позовні вимоги не підтверджені жодними належними доказами, а саме відсутні докази щодо фактичного отримання кредиту в сумі 2500,00 грн., при цьому відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору безпосередньо в районному військкоматі в м. Старобільськ Луганської області, де в той час служив в добровольчому батальйоні «Айдар» та був змушений укласти вказаний договір, при цьому відповідач зазначає, що отримував з картки гроші невеликими сумами, частинами, які в дійсності і повертав, однак за спливом великого періоду часу він не зберіг квитанції. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю (а.с.54-58). Також відповідач зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу строків позовної давності, а тому просить суд застосувати строки позовної давності і відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.72-73). Крім того, заявив клопотання, в якому просить суд визнати недостовірним і недостатнім доказом розрахунок заборгованості, долучений позивачем до справи (а.с.74-75).

28.04.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити заявлені позовні вимоги, так як відповідачем було отримано кредит у розмірі 2500,00 грн. на підставі підписаної анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Випискою з карткового рахунку підтверджується встановлення відповідачу кредитного ліміту та вбачається, що він користувався грошима, частково сплачував заборгованість за договором, договір ніким не оспорений, а отже є всі підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Зазначає, що строк позовної давності позивачем не пропущений, так як строк випущеної картки до останнього дня 06/2018, а позивач звернувся до суду 28.06.2019, тобто до спливу строку позовної давності, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.84-92).

Станом на дату розгляду справи клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Судом встановлено, що позивач має банківську ліцензію за №22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.33-38).
Із матеріалів справи вбачається, що 17.09.2014 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.6).
Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 17.09.2014 станом на 30.04.2019 становить 59402,28 грн., яка складається із наступного: 2354,42 грн. - заборгованість за кредитом; 49754,19 грн. - заборгованість за процентами; 3988,80 грн. - нарахована комісія, а також 3304,87 грн. заборгованість по судовим штрафам (а.с.5).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості, яка не містить суми бажаного кредитного ліміту, у зв`язку з чим неможливо встановити дійсний розмір наданих відповідачу кредитних коштів, також в ній не зазначені розмір відсотків, строк повернення, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У заяві також не зазначено, який вид банківської картки видано ОСОБА_1 .
В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Посилання позивача у відповіді на відзив на те, що отримання кредиту підтверджується випискою по картковому рахунку, де чітко прослідковується встановлення карткового ліміту відповідачу суд вважає такими, що не відповідають дійсності, так як у наданій позивачем виписці кредитний ліміт зазначено 0.00 (а.с.94 зворот-97 зворот).
Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості у зазначеному розмірі, АТ КБ «Приватбанк» не надав жодного доказу, який підтвердив те, що позичальник отримав кошти саме у розмірі 2500,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначає банк.
Підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодився з умовами та правилами. Однак, як вже було зазначено, з цієї анкети-заяви не вбачається суми бажаного та наданого кредитного ліміту, який вид картки було видано відповідачу, а, отже, застосування Умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року справа № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року справа № 364/594/17, від 24 травня 2018 року справа № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц, від 03 квітня 2019 року № 221/5089/16-ц.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Інший висновок за наявних обставин не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності суд зазначає, що виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц).
У зв`язку з тим, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є недоведеними, підстави для застосування строку позовної давності відсутні.
Керуючись ст. 2, 12, 19, 76-81, 141, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Н. С. Сіренко