ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Поливач Л.Д.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року про призначення судово-психіатричної експертизи у справі за заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної державної адміністрації у м. Києві, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про скасування рішення та поновлення цивільної дієздатності,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить скасувати рішення народного суду Московського району м. Києва від 19 липня 1966 року про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним і встановлення опіки над ним та поновити цивільну дієздатність ОСОБА_3 , оскільки вважає, що стан його здоров`я вже покращився і він усвідомлює значення своїх дій та може ними керувати самостійно, тому вона як один із опікунів звернулася до суду із цією заявою в інтересах ОСОБА_3 .

У подальшому, ОСОБА_2 було заявлено клопотання про призначення судової психіатричної експертизи на предмет визначення психічного стану ОСОБА_3 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року заяву було задоволено, призначено у справі судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено питання: «Чи хворіє ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на психічну хворобу?», «Чи розуміє ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значення своїх дій та чи може керувати ними?». Проведення експертизи доручено Київському міському центру судово-психіатричних експертиз, попереджено експерта про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від дачі висновку та за дачу завідомо неправдивого висновку за ст.ст.384, 385 КК України. Витрати по оплаті експертизи покладено на ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про призначення судової експертизи, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та направленими на заволодіння майном ОСОБА_3 , крім того вона не погоджується із дорученням Київському МЦСПЕ проведення вказаної судової експертизи, оскільки не довіряє цій установі, так як ОСОБА_3 протягом довгих років перебуває на обліку у Київському міському психоневрологічному диспансері № 5, через що вважає оскаржувану ухвалу такою, що підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що з метою з`ясування об`єктивних обставин справи, правильного та всебічного її вирішення, враховуючи те, що для вирішення поставлених питань необхідні спеціальні знання, якими суд не володіє, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення у справі судово-психіатричної експертизи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила скасувати рішення народного суду Московського району м. Києва від 19 липня 1966 року про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним і встановлення опіки та поновити цивільну дієздатність ОСОБА_3 , посилаючись на те, що стан здоров`я ОСОБА_3 покращився і він усвідомлює значення своїх дій та може ними керувати самостійно.

Одночасно ОСОБА_2 подала клопотання, в якому просила призначити судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання: «Чи страждає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , психічними розладами, внаслідок яких він не може усвідомлювати та керувати своїми діями?» (а.с.5).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року заяву було задоволено, призначено у справі судово-психіатричну експертизу, однак місцевий суд вважав необхідним самостійно визначити редакцію питань, які поставленні на вирішення експертизи (а.с.117).

Згідно ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Таким чином, з метою з`ясування об`єктивних обставин справи, правильного та всебічного її вирішення, враховуючи те, що для визначення психічного стану особи необхідні спеціальні знання, якими суд не володіє, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення у справі судово-психіатричної експертизи.

Доводи апелянта про те, що вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та направленими на заволодіння майном ОСОБА_3 та, що вона не погоджується із дорученням Київському МЦСПЕ проведення вказаної судової експертизи, оскільки не довіряє цій установі, колегія суддів вважає безпідставними, позаяк призначення у справі судово-психіатричної експертизи покликане для з`ясування обставин справи та обґрунтованості чи безпідставності вимог заявника, а недовіра однієї із сторін у справі експертній установі не може бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: