Провадження № 4-с/638/163/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Цвіри Д.М.,

за участю:

секретаря судових засідань Бондаренко А.С.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

представників стягувача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

приватного виконавця Семендяєва О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові скаргу представника скаржника ОСОБА_4 ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича по справі № 638/11639/16 провадження № 2/638/4206/16 по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в:

23.07.2020 представник скаржника ОСОБА_4 ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича по справі № 638/11639/16 провадження № 2/638/4206/16, в обґрунтування заявлених вимог заявник посилався на те, що постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. відкрито виконавче провадження ВП № 55019748 від 27.10.2017 по примусовому виконанню документу: виконавчий лист № 638/11639/16, виданий 16.03.2017 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 386317,42 грн. (надалі Постанова №1).

Постановою Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. відкрито виконавче провадження ВП № 55019285 від 27.10.2017 по примусовому виконанню документу: виконавчий лист № 638/11639/16, виданий 16.03.2017 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрат на правову допомогу у розмірі 2500грн. (надалі Постанова №2).

Постановою Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. відкрито виконавче провадження ВП № 55019551 від 27.10.2017 по примусовому виконанню документу: виконавчий лист № 638/11639/16, виданий 16.03.2017 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судового збору у розмірі 8385,68 грн. (надалі - Постанова №3).

27.10.2017 Приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. винесено Постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, яким об`єднав виконавчі провадження №55019285, №55019551, №55019748 у зведене виконавче провадження №55022871 (надалі Постанова № 4).

Станом на дату подачі скарги на дії виконавця, ОСОБА_4 постанов про відкриття виконавчих проваджень та інших процесуальних документів виконавчою провадження не отримувала.

Відповідно до відміток в паспорті та Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 12418640 від 04.06.2020, ОСОБА_4 знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 і реєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Місце проживання за зазначеною адресою у останньої зареєстровано з 20.07.2017.

Проте, з моменту відкриття виконавчих проваджень і по теперішній час на адресу за місцем реєстрації Скаржника постанови Приватного виконавця про відкриття виконавчих проваджень щодо ОСОБА_4 не надходили.

ОСОБА_4 дізналась про Факт наявності судової справи та виконавчих проваджень з інформаційного порталу «Судова влада» та «Автоматизована система виконавчих проваджень», після дзвінка працівника поліції, який повідомив про те, що вона начебто знаходиться у розшуку.

Скаржник не погоджується з постановами про відкриття виконавчого провадження ВП № 55019748 від 27.10.2017, ВП № 55019285 від 27.10.2017, ВП № 55019551 від 27.10.2017 та Постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №55022871 від 27.10.2017, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до абз. 9 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" документами, до яких вносяться відомості про місце проживання є - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Відповідно до відмітки в паспорті громадянина України та Довідки про реєстрацію місця проживання особи №12418640 від 04.06.2020, ОСОБА_4 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі, приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно, або залучити іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення, окремих виконавчих дій.

За наявності у Приватного виконавця Ідентифікаційного коду ОСОБА_4 , його повноважень та доступу до Реєстрів, він майже протягом трьох років не спромігся встановити місце проживання Боржника.

Тобто, Приватний виконавець перед прийняттям до виконання виконавчих документів не пересвідчився у правильному місці реєстрації боржника і відкрив виконавчі провадження.

Частиною 1 статті 5 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Частиною 2 статті 24 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Таким чином, місце проживання, перебування, та місцезнаходження майна ОСОБА_4 не відноситься до виконавчого округу на території якого Приватний виконавець Семендяєв О.С. здійснює діяльність, а виконавчі документи у виконавчих провадженнях ВП № 55019748 від 27.10.2017, ВП № 55019285 від 27.10.2017, ВП № 55019551 від 27.10.2017 та зведене виконавче провадження № 55022871 від 27.10.2017 прийняті до виконання Відповідачем не за відповідним місцем виконання.

Оскільки, Скаржник з 20.07.2017 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , листи з копіями постанов приватного виконавця та інші документи виконавчого провадження мали бути надіслані на адресу вказану у Постановах про відкриття виконавчого провадження, а саме: АДРЕСА_3 та повернуті приватному виконавцю. У такому випадку останній мав вжити заходів для встановлення місця проживання боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України

Посилаючись на вказані обставини заявник просив: визнати протиправною та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55019748 від 27.10.2017 Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Семендяєва О С.; визнати протиправною та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55019285 від 27.10.2017 Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Семендяєва О С.; визнати протиправною та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55019551 від 27.10.2017 Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Семендяєва О С.; визнати протиправною та скасувати Постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, яким об`єднав виконавчі провадження №55019285, №5501955, №55019748 у зведене виконавче провадження №55022871 Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Семендяєва О С.

Представник скаржника в судовому засіданні надав пояснення, у відповідності до скарги, просив її задовольнити.

Представники стягувача в судовому засіданні заперечували проти скарги, наполягаючи на тому, що скарга є необґрунтованою, незаконною та направлена за для уникнення відповідальності скаржником. Також, представник ОСОБА_5 ОСОБА_2 надав через канцелярію суду заяву про стягнення витрат з ОСОБА_4 витрат на правничу допомогу у сумі 3000грн.

Приватний виконавець також заперечував проти скарги, обґрунтовуючи тим, що на момент звернення стягувача ОСОБА_5 із заявою про відкриття виконавчого провадження, єдиною встановленою адресою проживання (перебування) божника була адреса, яка зазначена судом у виконавчому документі: АДРЕСА_3 .

Таким чином, на момент відкриття виконавчих проваджень за виконавчими листами, виданими Дзержинським районним судом м. Харкова у приватного виконавця не було жодних підстав, щоб передбачити, що боржник змінила фактичне проживання з Харкова на інший регіон України.

Жодним нормативно правовим актом, який регулює діяльність державних та приватних виконавців, які зобов`язують останніх перед початком проведення виконавчих дій робити запити відносно місця проживання боржника, якщо його адреса вказана у виконавчому документі, не передбачено.

Більше того, враховуючи, що постанови про відкриття виконавчого провадження відправлені рекомендованими листами, повернулись без отримання їх боржницею у подальшому приватним виконавцем було направлено запит до АДБ ГУДМС в Харківській області щодо місця реєстрації ОСОБА_4 на який отримав відповідь, що остання вибула із адреси: АДРЕСА_1 на адресу: АДРЕСА_4 .

Тому, враховуючи той факт, що на момент відкриття виконавчих дій приватний виконавець Семендяєв О.С. не знав і не міг знати про зміну адреси боржницею на іншу область, підстав для визнання його дій протиправними і як наслідок скасування прийнятих ним процесуальних рішень у суду не має.

Додатково звернув увагу на практику вирішення подібних скарг на дії приватних виконавців Верховним Судом. Так, у постанові від 17.04.2019 у справі №342/158/17 Верховний Суд зазначив, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи не вчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Таким чином, боржниця ОСОБА_4 , умисно ухиляючись від виконання судового рішення, не повідомила приватному виконавцю про зміну свого місця проживання і таким чином сприяла тому, що виконавчі дії проводились у межах виконавчого округу Харківської області, а не за місцем її реєстрації у м. Києві.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків:

Згідно із статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Цивільним процесуальним кодексом України, а саме розділом VІІ врегульовано судовий контроль за виконанням судового рішень.

За нормами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судовим розглядом встановлено наступне.

18.07.2016 в провадження судді Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, на виконання вимог ЦПК України, до АДП УДМС України в Харківській області направлено запит, згідно відповіді якого, ОСОБА_4 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 знято з реєстрації.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2016 в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06.02.2017 заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2016 - скасовано. Ухвалено нове рішення. Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 386 317 (триста вісімдесят шість тисяч триста сімнадцять) гривень 42 копійки. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 8385 (вісім тисяч триста вісімдесят п`ять) гривень 68 копійок.

16.03.2017 Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчі листи на виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 06.02.2017, вказуючи в місці знаходження боржника: АДРЕСА_3 .

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. відкрито виконавче провадження ВП № 55019748 від 27.10.2017 по примусовому виконанню документу: виконавчий лист № 638/11639/16, виданий 16.03.2017 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 386317,42 грн. (надалі Постанова №1).

Постановою Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. відкрию виконавче провадження ВП № 55019285 від 27.10.2017 по примусовому виконанню документу: виконавчий лист № 638/11639/16, виданий 16.03.2017 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрат на правову допомогу у розмірі 2500грн. (надалі Постанова №2).

Постановою Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. відкрито виконавче провадження ВП № 55019551 від 27.10.2017 по примусовому виконанню документу: виконавчий лист № 638/11639/16, виданий 16.03.2017 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судового збору у розмірі 8385,68 грн (надалі - Постанова №3).

27.10.2017 Приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. винесено Постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, яким об`єднав виконавчі провадження №55019285, №55019551, №55019748 у зведене виконавче провадження №55022871 (надалі Постанова № 4).

30.01.2018 приватному виконавцю Семендяєву О.С. надійшли відомості на запит з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області, згідно яких, ОСОБА_4 вибула із адреси: АДРЕСА_1 на адресу: АДРЕСА_4 .

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З врахуванням вищезазначеного, дії державного виконавця вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги, суд виходить з наступного.

Частиною першою ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01)).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

В підтвердження обґрунтованості понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000, 00 грн., представником стягувача до матеріалів справи долучено: договір № 19/20; ордер; додаток до угоди № 1; документ, що свідчить про оплату гонорару адвокату, який підтверджує сплату витрат позивачем та їх отримання (оприбуткування) адвокатом у сумі 3000, 00 грн. та акт приймання-передачі наданих послуг.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про співмірність витрат на правову допомогу та вважає за можливе задовольнити заяву представника стягувача про стягнення з ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу адвоката за розгляд скарги на дії приватного виконавця.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 259, 260, 263, 447, 448, 451 ЦПК України суд, -

постановив:

В задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_4 ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича по справі № 638/11639/16 провадження № 2/638/4206/16 по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIIІ «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Д.М. Цвіра