Ухвала

Іменем України

21 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 295/3792/16-ц

провадження № 61-14611ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» на ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 06 липня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» про захист прав споживача, розірвання договору та відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості від 11 березня 2014 року, укладений між нею та Багатопрофільним малим приватним підприємством «Сприяння» (далі - БМПП «Сприяння»); стягнути з відповідача на її користь збитки, завдані невиконанням взятих на себе зобов`язань, в розмірі 284 780,16 грн; стягнути з відповідача на її користь пеню згідно з частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у сумі 1 436 400 грн; стягнути з відповідача на її користь грошові кошти за порушення виконання грошових зобов`язань відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, а саме - 49 560 грн інфляційних втрат, 3 935,34 грн - 3 % річних.

У липні 2020 року представник БМПП «Сприяння» - Швидченко В. І. подав до місцевого суду заяву про відвід суддіЧішман Л. М., посилаючись на те, що у судді Чішман Л. М., яка є головуючим суддею у справі №295/847/17 за позовом ОСОБА_1 до БМПП «Сприяння» про оформлення трудових відносин, стягнення заборгованості зі сплати заробітної плати, склалися суб`єктивні внутрішні переконання щодо правовідносин в цій справі, що може зашкодити всебічному, повному, неупередженому та об`єктивному розгляду цієї справи.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 06 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року, дії представника БМПП «Сприяння» - Швидченка В. І. визнано зловживанням процесуальними правами. Заву представника БМПП «Сприяння» - Швидченка В. І. про відвід судді Чішман Л. М. залишено без розгляду. Застосовано до представника БМПП «Сприяння» - Швидченка В. І. заходи процесуального примусу у вигляді штрафу. Стягнуто з представника БМПП «Сприяння» - Швидченка В. І. в дохід Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України) штраф у розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 102 грн.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 11 лютого 2020 року визнано відвід судді Чішман Л. М., заявлений представником БМПП «Сприяння» Швидченком В. І., необґрунтованим та відмовлено в задоволенні його заяви про відвід судді від 07 лютого 2020 року. Оцінюючи доводи клопотання за об`єктивним критерієм, суди не встановили наявності фактів, які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Доводи заяви представника БМПП «Сприяння» - Швидченка В. І. від 07 лютого 2020 року про відвід судді є ідентичними доводам його заяви від 06 липня 2020 року та зводяться до його незгоди з процесуальними рішеннями судді. Враховуючи, що представником відповідача повторно заявлено відвід з підстав, розглянутих раніше, його заява підлягає залишенню без розгляду. Крім того, заявлення Швидченком В. І. клопотань про відвід головуючого судді Чішман Л. М. не стосується реалізації гарантій законності здійснення правосуддя, об`єктивності та неупередженості розгляду справи, а спрямоване на затягування розгляду справи та має ознаки зловживання процесуальними правами.

04 жовтня 2020 року БМПП «Сприяння» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 06 липня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення як помилково прийняті.

Касаційна скарга БМПП «Сприяння» мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для відводу судді Чішман Л. М., оскільки її рішення щодо долучення доказів та визначення підсудності справи є незаконними і дають підстави для висновку про її небезсторонність.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою-третьою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема верховенство права і неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частинами третьою, п`ятою статті 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Згідно зі статтею 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Встановивши, що доводи заяви представника БМПП «Сприяння» - Швидченка В. І. від 07 лютого 2020 року про відвід судді є ідентичними доводам його заяви від 06 липня 2020 року, які були визнані судом необґрунтованими, та зводяться до його незгоди з процесуальними рішеннями судді Чішман Л. М., суди дійшли правильного висновку про залишення його заяви від 07 лютого 2020 року без розгляду та наявність в його діях ознак зловживання процесуальними правами.

Касаційна скарга БМПП «Сприяння» не містить доводів на спростування висновку судів попередніх інстанцій про повторне заявлення його представником відводу з підстав, розглянутих раніше.

Аргументи касаційної скарги зводяться до повторної перевірки заяви представника БМПП «Сприяння» - Швидченка В. І. про відвід судді Чішман Л. М., однак ухвала місцевого суду, постановлена за результатами розгляду заяви про відвід судді не може бути предметом касаційного оскарження. Згідно з частиною другою статті 406 ЦПК України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального і процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» на ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 06 липня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» про захист прав споживача, розірвання договору та відшкодування збитків.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов