Справа № 766/6195/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

за участю секретаря Романенко І.О.,

позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ,

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Херсонська міська рада Херсонської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_5 11.04.2018 року звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 13.04.2016 року на підставі виконавчого листа №666/3376/15-ц від 07.12.2015 року у квартиру АДРЕСА_1 вселена його колишня дружина ОСОБА_3 . З моменту вселення відповідачка квартирою користувалася періодично 1-2 рази на місяць. З серпня 2017 року і по день звернення до суду 11.04.2018 року, тобто більше шести місяців відповідач не проживає в квартирі без поважних причин. Факт не проживання підтверджується актами КП «Центр» від 25.07.2016 року та 18.09.2017 року. В квартирі її особистих речей не має, тому просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою суду від 18.05.2018 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

08.11.2018 року відповідачем надано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, вважає заявлені вимоги необґрунтованими. Зазначила, що вона є колишньою дружиною позивача, рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 30.05.2015 року її 13.04.2016 року було вселено у квартиру позивача. Однак після вселення позивач продовжив чинити їй перешкоди у проживанні. З квітня 2016 року і по день звернення до 08.11.2018 року відповідач проживає у спірній квартирі. Відповідач сплачує за комунальні послуги. 25.07.2016 року та 18.09.2017 року у дні складання актів відповідач дійсно не проживала у спірній квартирі, у зв`язку з тим, що в ці дні 25.07.2016 року та 18.09.2017 року допомагала ОСОБА_6 (сестрі) по господарству через її поганий стан здоров`я. Відповідач не має іншого постійного місця проживання. Житловий будинок в с.Новокаїри, який знаходиться у власності відповідача і був придбаний за період шлюбу з позивачем, з вини позивача знаходиться у непридатному для проживання стані.

08.11.2018 року відповідач подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та судові витрати стягнути з відповідача. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 13.12.1985 року по 08.06.2015 року. Постійним її місцем проживання та реєстрації є квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Через сварки відповідач вигнав позивача зі спірної квартири, змінив замки. Крім цього, в період перебування у шлюбі сторонами було придбано житловий будинок в с.Новокаїри, в якому після розлучення більше року проживав відповідач та привів його у непридатний до проживання стан. За рішенням суду позивача було вселено у спірну квартиру, проте відповідач продовжує чинити їй перешкоди у проживанні в ній. В квартирі відповідачем спричинені антисанітарні умови, які він не дозволяє позивачу усунути, також не дозволяє за кошти позивача здійснити в квартирі ремонт. З підстав, передбачених ч.2 ст.116 ЖК Української РСР у зв`язку з систематичним порушенням правил співжиття, що роблять неможливим для неї проживання з відповідачем в одній квартирі, а заходи запобігання та громадського впливу виявилися безрезультатними, просила визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у спірній квартирі.

Ухвалою суду від 19.11.2018 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та здійснено перехід у розгляді справи зі спрощеного позовного провадження з викликом сторін у загальне позовне провадження до підготовчого засідання.

01.04.2019 року представником відповідача за зустрічним позовом подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні зустрічного позову, зазначив, що зустрічний позов є необґрунтованим, оскільки позивач за зустрічним позовом не проживає у спірній квартирі, що підтверджується актами, позивач не заважає відповідачу проживати у квартирі. Крім цього, ОСОБА_1 самостійно сплачує за комунальні послуги.

Ухвалою суду від 19.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник підтримали первісні позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові та просили відмовити у задоволенні зустрічного позову за необґрунтованістю.

Відповідач за первісним позовом та її представник в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, підтримали зустрічні позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник третьої особи Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив справу розглянути без його участі, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Заслухавши сторін за справою та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За положеннями частин 1, 2 статті 61 ЖК Української РСРкористування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору (ч. 1 ст. 64 ЖК Української РСР).

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР).

Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК Української РСР).

Судом встановлено, що згідно архівного витягу Державного архіву Херсонської області від 03.02.2016 року з рішення Виконавчого комітету Дніпровської районної Ради депутатів трудящих м.Херсона №680/28 від 12.11.1982 року надано ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно довідки КП «Центр» за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: наймач ОСОБА_1 та його колишня дружина ОСОБА_3 з 27.12.1985 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 30.07.2015 року за цивільною справою №666/3376/15-ц зобов`язано ОСОБА_1 усунути та не чинити в подальшому перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ; вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 . Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 27.10.2015 року рішення залишено без змін.

Згідно постанови державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні від 15.04.2016 року примусове виконання виконавчого листа за цивільною справою №666/3376/15-ц про вселення ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 виконано фактично згідно акту від 13.04.2016 року.

З акту ТОВ «КП «Центр» від 31.01.2019 року вбачається, що в ході санітарного обстеження квартири АДРЕСА_1 встановлено, що квартира знаходиться у надто занедбаному стані повна антисанітарія, грязь, скупчення побутових та будівельних відходів, захаращення всілякими брудними речами, продуктами, харчовими відходами, у зв`язку з чим знаходитись в квартирі не можливо. Поточний ремонт не проводився, прибирання жилим та допоміжних приміщень, санітарно-технічних приладів (унітаз, ванна, кухонна раковина, умивальник), газової плити не здійснюється.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом статей 71, 72 ЖК Української РСР наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

При розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства.

Положення ЖК Української РСР не передбачають право наймача кімнати та членів його сім`ї звертатись до суду з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, разом з тим положеннями ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зі встановлених судом обставин вбачається, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 у дні складання актів КП «Центр» 25.07.2016 року та 18.09.2017 року не була присутня у квартирі АДРЕСА_1 , проте зазначена обставина не свідчить про не проживання відповідача у жилому приміщенні понад шість місяців без поважних на те причин. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спростували доводи сторони позивача за первісним позовом про не проживання відповідача у спірній квартирі. Вказані свідки підтвердили факт проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі, наявність в ній особистих речей відповідача, а тому первісні позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо заявлених зустрічних позовних вимог, судом встановлено, що відповідач за зустрічним позовом є наймачем спірної квартири, позивач за зустрічним позовом не заперечувала, що на час розгляду справи відповідач прибрав квартиру. Враховуючи, що наявність підстав, передбачених ч.2 ст.116 Житлового кодексу Української РСР, є підставою для виселення, а не визнання втратив ним право користування жилим приміщенням, суд не вбачає правових підстав для задоволення зустрічного позову.

З огляду на положення ст.141 ЦПК України понесені судові витрати позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.47 Конституції України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 89, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, ст.29 ЦК України, ст.ст.9, 61, 64, 65, 71, 72 ЖК Української РСР, суд

вирішив:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Херсонська міська рада Херсонської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 05.10.2020 року.

Суддя: С.І.Майдан