УХВАЛА

27 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 375/1817/18

провадження № 61-15677ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального комерційного підприємства Рокитнянської районної ради Київської області «Рокитнянська центральна районна лікарня» щодо оскарження неправомірних дій та бездіяльності адміністрації та медичного персоналу Рокитнянської центральної районної лікарні, відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року, здана до поштового відділення зв`язку 24 жовтня 2020 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови отримав 28 травня 2020 року. Крім того,

зазначає, з касаційною скаргою на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року та постанову Київського

апеляційного суду від 21 травня 2020 року вперше звернувся у червні 2020 року і ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, визначених указаною ухвалою, а ухвалою Верховного Суду від 27 серпня 2020 року зазначену касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України. Також, вказує на те, що починаючи з 02 серпня 2020 року хворіє, в підтвердження чого надає довідку лікаря-інфекціоніста від 14 вересня 2020 року, з якої вбачається,що ОСОБА_1 14 вересня 2020 року знаходився на прийомі у лікаря-інфекціоніста та йому призначено лікування терміном на 3 місяці.

Зазначені заявником причини пропуску процесуального строку не можуть бути визнані поважними з огляду на наступне.

Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Частиною третьою статті 390 ЦПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

ОСОБА_1 мав право звернутись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на судові рішення протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії постанови Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року (28 травня 2020 року), тобто до 28 серпня 2020 року.

Із касаційною скаргою на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року ОСОБА_1 вперше звернувся у червні 2020 року і ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, визначених указаною ухвалою, а ухвалою Верховного Суду від 27 серпня 2020 року зазначену касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України.

24 жовтня ОСОБА_1 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в обґрунтування якого зазначає, що починаючи з 02 серпня 2020 року хворіє, в підтвердження чого надає довідку лікаря-інфекціоніста від 14 вересня 2020 року, з якої вбачається,що ОСОБА_1 14 вересня 2020 року знаходився на прийомі у лікаря-інфекціоніста та йому призначено лікування терміном на 3 місяці

Посилання заявника на те, що, відповідно до довідки лікаря-інфекціоніста від 14 вересня 2020 року він знаходиться на лікуванні, не заслуговують на увагу, оскільки в довідці не зазначено, що заявник знаходився весь час на лікуванні, що позбавляло його можливості вчасно звернутись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на судові рішення.

Отже, поважних причин, які перешкоджали заявнику подати касаційну скаргу, у клопотанні не зазначено і належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин не надано.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 28 вересня 2018 року в справі № 697/2216/17.

Таким чином, заявником не надано суду касаційної інстанції відповідні докази, які підтверджують причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції інші докази, які підтверджують причини пропуску строку на касаційне оскарження.

Таким чином заявнику необхідно надати до суду касаційної інстанції інші докази, які підтверджують причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникові строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 травня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 18 листопада 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть передбачені законом наслідки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Жданова