Справа № 182/3934/20
Провадження № 2/0182/2035/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.10.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконкому Нікопольської міської ради про визнання права власності після смерті матері, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері, посилаючись на наступне.

Він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За час свого життя ними для будівництва власного житла було отримано у безтермінове користування земельну ділянку для будівництва будинку, розміром 540 кв.м., по АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором «О предоставлении в бессрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального жилого дома на праве линной собственности» від 06.07.1966 року. За час свого життя батько та мати на вказаній земельній ділянці побудували будинок з надвірними будівлями, де і проживали все своє життя. Станом на 25.07.2019 року, відповідно до Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , його батьки побудували:

- житловий будинок (літ.А 1), який складається з веранди, площею 14,7 м.кв; коридору, площею 3,8 м.кв.; приміщення, площею 7,8 м.кв; вітальні, площею 10,9 м.кв; житлової кімнати, площею 15,6 м.кв; житлової кімнати, площею 7,2 м.кв.; житлової кімнати, площею 5,4 м.кв.; кухні, площею 3,8 м.кв.; загальною площею 69,2 м.кв.;

- літню кухню - лазню (літ.Б 1), площею 2,2 м.кв;

- вбиральню (літ.В1), площею 1,4 м.кв.;

- душ (літ.Г1), площею 1,4 м.кв.;

- спорудження.

Право власності на вказані споруди документально не було зареєстровано. 25.12.2014 року не стало його батька, а 12.04.2019 року не стало матері. За життя батьки не встигли отримати правовстановлюючі документи про належність їм вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та заповіту не склали. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до судової практики з розгляду цивільних справ про спадкування, у разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки № 35 від 23.05.2015 року, його мати після смерті батька сама проживала у побудованому будинку. Оскільки мати проживала разом з батьком, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно ст.1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. В постанові від 5 жовтня 2016 року у справі № 6-2329цс16 ВСУ зазначив, що право користування померлої особи на земельну ділянку зі смертю припиняється та не може бути включено до складу спадщини. Ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст.1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіту складено не було, тобто спадщина спадкується, у даному випадку, за законом. Ст.1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Інших спадкоємців, крім нього, у матері не було. Тож у нього як сина виникло право звернутися до суду в порядку ч.1 ст.1269, ст.1270 ЦК України. 22.072019 року він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 . На підставі поданої заяви було відкрито спадкову справу № 47-2019 (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56933363 від 22 липня 2019 року). Але 15.10.2019 року ним було отримано Постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії через відсутність документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме: правовстановлюючого документу щодо належності його матері спірного житлового будинку. У відповідності до п.п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві. Отже, між сторонами виник спір про право, що підлягає вирішенню судом. Відповідно до п.4.18 глави 10 вищезазначеного Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оскільки фактично будинок було побудовано ще батьками, вони там жили, то він звернувся до відділу архітектури та містобудівного кадастру відносно адреси домоволодіння.

Звідти ним було отримано письмову відповідь від 03.07.2020 року за № 214/13-14, відповідно до якої домоволодіння, належне його батькам, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження зазначеного вище житлового будинку, встановлено його можливість надійної та безпечної експлуатації. Підставою звернення до суду з даним позовом є той факт, що він не має можливості в нотаріальному порядку здійснити оформлення свого права на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері, що зумовлено об`єктивними факторами, зазначеними в позові. Єдиною можливістю реалізації такого права є звернення до суду із позовом про визнання прав та обов`язків забудовника на житловий будинок в порядку спадкування. У листі Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року N 19-32/319 "Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна" визначено, що, оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, то таке право, в разі відсутності правовстановлюючих документів, вирішується в судовому порядку. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до судової практики з розгляду цивільних справ про спадкування, у разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, судами може визнаватись у порядку спадкування права на забудову, права на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних прав про спадкування», визнано правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Права та обов`язки спадкодавця як забудовника є майновими, оскільки пов`язані із створенням та набуттям власності на нерухому річ, а тому є майном у розумінні ч.1 ст.190 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Нормами ч.1 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 встановлено прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку як нерухомого майна. Також, статтею 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що житловий будинок є об`єктом нерухомого майна, стосовно якого проводиться державна реєстрація прав. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на законних підставах (ВС/КЦС, № 597/1070/15-ц, 06.06.18 року). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціії про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН A3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.99 року № 12/5-126. 09.11.2018 року. Вважає, оскільки будівництво здійснювалося на відведеній для цього земельній ділянці, його батьки фактично прожили там все своє життя, то ним може бути успадковане зазначений будинок у встановленому законом порядку, а сам будинок вважається таким, що підлягає здачі в експлуатацію. Через це звернувся до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.87), представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала (а.с.38, 43).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають подружжя, діти та батьки спадкодавця.

Згідно з ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11). Його батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За час свого життя батьками позивача по справі для будівництва власного житла було отримано у безтермінове користування земельну ділянку для будівництва будинку, розміром 540 кв.м., по АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором «О предоставлении в бессрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального жилого дома на праве линной собственности» від 06.07.1966 року (а.с.9-10). За час свого життя батьки позивача на вказаній земельній ділянці побудували будинок з надвірними будівлями, де і проживали все своє життя. Станом на 25.07.2019 року, відповідно до Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , батьки позивача по справі побудували:

- житловий будинок (літ.А 1), який складається з веранди, площею 14,7 м.кв; коридору, площею 3,8 м.кв.; приміщення, площею 7,8 м.кв; вітальні, площею 10,9 м.кв; житлової кімнати, площею 15,6 м.кв; житлової кімнати, площею 7,2 м.кв.; житлової кімнати, площею 5,4 м.кв.; кухні, площею 3,8 м.кв.; загальною площею 69,2 м.кв.;

- літню кухню - лазню (літ.Б 1), площею 2,2 м.кв;

- вбиральню (літ.В1), площею 1,4 м.кв.;

- душ (літ.Г1), площею 1,4 м.кв.;

- спорудження (а.с.7-8).

Право власності на вказані споруди документально не було зареєстровано. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача помер (а.с.13). За життя заповіту спадкодавець не склав.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до довідки № 35 від 23.05.2015 року, мати позивача після смерті його батька свого чоловіка - продовжувала проживати у побудованому будинку. Тобто, вважається такою, що прийняла спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла й мати позивача (а.с.12). За життя вона також не встигли отримати правовстановлюючі документи на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та заповіту також не склала.

Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст.1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як встановлено в судовому засіданні, заповіту батьками позивача складено не було, тобто, в даному випадку спадщина спадкується за законом. 22.07.2019 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 (а.с.50) На підставі поданої заяви було відкрито спадкову справу № 47-2019 (48-85). 15.10.2019 року у вчинені нотаріальної дії через відсутність документів, а саме: правовстановлюючого документу щодо належності спадкодавиці спірного житлового будинку, позивачу було відмовлено (а.с.85). Відділом архітектури та містобудівного кадастру відносно адреси домоволодіння 03.07.2020 року за № 214/13-14 повідомлено, що домоволодіння, належне батькам позивача по справі, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15). Крім того, відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження зазначеного вище житлового будинку, встановлено його можливість надійної та безпечної експлуатації (а.с.16-20).

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги - задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконкому Нікопольської міської ради про визнання права власності після смерті матері - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (інн НОМЕР_1 ), право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (літ.А 1), який складається з:

-веранди, площеню 14,7 м.кв;

-коридору, площею 3,8 м.кв.;

-приміщення, площею 7,8 м.кв;

-вітальні, площею 10,9 м.кв;

-житлової кімнати, площею 15,6 м.кв;

-житлової кімнати, площею 7,2 м.кв.;

-житлової кімнати, площею 5,4 м.кв.;

-кухні, площею 3,8 м.кв.,

загальною площею будинку 69,2 м.кв;

та господарські будівлі:

-літню кухню-лазню (літ.Б 1), площею 2,2 м.кв;

-вбиральню (літ.В1), площею 1,4 м.кв.;

-душ (літ.Г1), площею 1,4 м.кв.;

-спорудження,

в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , з подальшим введенням в експлуатацію.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал