Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючої судді - Панас О.В.
при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2500,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 902 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб.
За період перебування у шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує проживати з нею та перебувати на її утриманні.
Відповідач має мінливий не регулярний дохід, який отримує від періодичних підробітків. Домовленостей про порядок участі у вихованні та утриманні дитини ними не досягнуто.
Позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Ільїн В.А. подали до суду письмові заяви згідно яких просили справу розглядати без їхньої участі, позов підтримали повністю, просили задовольнити, не заперечили проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи попередженим про день, час та місце слухання справи належним чином рекомендованою кореспонденцією , в судове засідання не з`явився повторно. З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмового відзиву на позов не подав. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280- 282 ЦПК України.
Суд вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність сторін , на підставі письмових матеріалів справи (ч.1 ст.223 ЦПК України).
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення .
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 вересня 2008 року відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції , актовий запис № 902 згідно відмітки на а.10 у паспорті позивачки Серії НОМЕР_1 , виданого Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області.
Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1665, зареєстрований відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції . Матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 не надає.
Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн.
Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 1779 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2218 грн.
Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).
Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)
Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.
Враховуючи встановлені по справі обставини, та з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини за рішенням суду у твердій грошовій сумі, у зв`язку з ухиленням відповідача від утримання дочки в добровільному порядку, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот ) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що узгоджується з встановленим прожитковим мінімумом, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дати звернення до суду - 13.11.2019 р., до повноліття дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 13.11.2019 р. по 13.12.2019 р. - допустити до негайного виконання.
Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших, крім дочки ОСОБА_3 , утриманців, тощо), судом не встановлена.
Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави України в сумі 768,40 грн. за вимогу про стягнення аліментів від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову.
На підставі вищевикладеного, ст. ст. 84, 110, 112, 115, 160, 180, 184 СК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273, 280-282, 354, 355, п.3 Р.ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України, суд, - в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Рівне на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот ) грн.. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 13.11.2019 р. до досягнення повноліття дитиною.
Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 13.11.2019 р. по 13.12.2019 р. - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. в прибуток державного бюджету.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Під час дії карантину процесуальні строки щодо розгляду апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 14.04.2020 року.

Суддя: О.В.Панас