Справа № 303/2362/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 жовтня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ФАЗИКОШ Г.В., БИСАГИ Т.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 303/2362/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 липня 2020 року, повний текст якого складено 15 липня 2020 року, головуючий суддя Монич В.О., -

встановив:

12.05.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Позовну заяву мотивувала тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13.04.2007 у справі № 2-1033/07 з відповідача були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500,00 грн щомісяця, починаючи з 29.03.2007 і до досягнення дитиною повноліття. 10.05.2007 шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.10.2017 у справі № 303/5052/17 було збільшено встановлений раніше судом розмір аліментів та стягнуто з відповідача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 05.09.2017.

У подальшому рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28.03.2019 року у справі № 303/681/19 було збільшено визначений рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.10.2017 розмір аліментів та стягнуто з відповідача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 03.05.2019.

Впродовж 2019 та 2020 років відповідач сплачував аліменти не в повному обсязі і несвоєчасно. Відповідач ухиляється від сплати аліментів у визначеному судом розмірі, участі в житті дитини не бере, матеріальної допомоги їй не надає.

Дитина сторін знаходиться на повному утриманні позивачки, заробітна плата якої невисока і становить 7173,60 грн на місяць. Оскільки, для лікування дитини, яка часто хворіє, а також для забезпечення їй належного фізичного та духовного розвитку необхідна значна сума коштів, позивачка змушена звернутися до суду.

Вказує також, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, який відповідно до ст. 182 СК України не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у 2020 році становить з 2218,00 грн у січні до 2395,00 грн у грудні.

Посилаючись на ці обставини, на норми ст.ст. 180, 184, 192 СК України щодо стягнення аліментів та можливості збільшення їх розміру за позовом одержувача аліментів в разі зміни його матеріального стану, позивачка ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28.03.2020 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми 1500,00 грн до твердої грошової суми в розмірі 2000,00 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15.07.2020 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, з відсутності підстав для зміни розміру аліментів, розмір яких наразі відповідає вимогам закону, а доказів, які слід враховувати як підставу для можливого збільшення аліментів, як і посилання на них, у справі немає.

Позивачка ОСОБА_1 рішення суду оскаржила, вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається загалом на ті самі обставини, якими мотивувався позов. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не врахував фактичних обставин справи, а саме: вік дитини 14 років, який є перехідним підлітковим і потребує додаткових витрат на посилене та збалансоване харчування, а також положення ст. 182 СК України про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вказує й на те, що батьки мають рівні обов`язки з утримання дитини, однак, увесь тягар із такого утримання покладено на позивачку, тоді як у відповідача відсутні обставини, які б зумовлювали відмову в задоволенні вимоги про збільшення розміру аліментів: він не має іншої сім`ї або дитини, його батьки працездатні та не перебувають на його утриманні, він постійно працює за кордоном і отримує дохід. Відзиву на позов відповідач не подавав і не заперечував його.

Позивачка також зазначає, що суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, при цьому, ухвала про відкриття провадження їй не надсилалася, тому заяву про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін вона не могла подати.

Просить рішення суду скасувати, позов - задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог, з наведених ним підстав та на підставі наданих суду доказів, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційним судом не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а також за загальним правилом не приймаються докази, які не були подані до суду першої інстанції (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 3, 6 ЦПК України).

Особа діє у цивільних, в тому числі, в сімейних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 7, 8 СК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ч. 2 ЦПК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в шлюбі і є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13.04.2007 були стягнуті аліменти в розмірі 500,00 грн щомісяця, починаючи з 29.03.2007, які в подальшому послідовно збільшувалися рішеннями Мукачівського міськрайонного суду від 20.10.2017 і від 28.03.2019 і наразі визначені в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.05.2019 (а.с. 6, 7, 9 та ін.). Ці обставини підтверджуються матеріалами справи і ніким не заперечуються.

З наступним позовом про збільшення розміру стягуваних із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 звернулася вже в травні 2020 року (а.с. 1-5).

За приписами СК України:

батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180);

за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 181 ч. 3);

розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 ч. 2);

суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі;

розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше; за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період;

той із батьків дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

Таким чином, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 ч. 1 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по зміну розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у зміненому розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Отже, збільшення в порядку, передбаченому ст. 192 ч. 1 СК України, розміру присуджених раніше аліментів може мати місце не автоматично, а за наявності для того відповідних умов та доведеності підстав для збільшення розміру аліментів.

Прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення (ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до від 6 до 18 років у 2019 році становив від 2027,00 грн до 2218,00 грн, а у 2020 році становить (становитиме) від 2218,00 грн на 01.01.2020 до 2395,00 грн на 31.12.2020.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Визначальними, при цьому, є інтереси дитини, які, втім, повинні забезпечуватися відповідно до закону, з урахуванням обставин, що мають значення, в тому числі, з урахуванням і дотриманням законних прав та інтересів як отримувача аліментів, так і їх платника.

Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28.03.2019 із ОСОБА_2 наразі стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі 1500,00 грн на місяць, що є більшим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у 2019 і 2020 роках. У справі немає даних і доказів про те, що аліменти в зазначеному розмірі не узгоджуються з вимогами закону, не відповідають інтересам дитини, порушують законні інтереси платника аліментів, їх отримувача чи інтереси дитини. Немає доказів і про те, що такий розмір аліментів не забезпечує реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та порушує правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.

Відтак, право стягувача аліментів на пред`явлення вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних для збільшення розміру аліментів, яке не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вирішуючи відповідні вимоги, приймає рішення відповідно до закону, встановлених обставин справи, на підставі наявних доказів.

Матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, має істотне значення для розв`язання відповідного спору, водночас при цьому підлягають врахуванню конкретні обставини справи. Саме лиш посилання позивачки на те, що вона отримує невисоку заробітну плату, підтверджений середньомісячний розмір якої становить 7173,60 грн (а.с. 8), а відповідач станом на 01.02.2020 має підтверджену заборгованість за аліментами в розмірі 6903,22 грн (а.с. 9), як і посилання на збільшення розміру відповідного прожиткового мінімуму у 2020 році порівняно з 2019 роком, не може слугувати достатньою підставою для задоволення вимоги про збільшення розміру аліментів, які вже стягуються з відповідача. Так само, не слугують самі по собі такими підставами посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, що у відповідача буцімто відсутні обставини, які б зумовлювали відмову в задоволенні вимоги про збільшення розміру аліментів: він не має іншої сім`ї або дитини, його батьки працездатні та не перебувають на його утриманні, він постійно працює за кордоном і отримує дохід.

За обставинами справи, збільшення розміру нещодавно стягнутих аліментів з 1500,00 грн на місяць до 2000,00 грн на місяць потребує ґрунтовного вмотивування та підтвердження доказами. Тим часом, свого обов`язку доказування в належний процесуальний спосіб пред`явлених вимог позивачка не виконала. Посилання позивачки на стадії апеляційного провадження в справі з поданням відповідної медичної довідки на обставини, що пов`язуються з необхідністю забезпечення дитині посиленого харчування, не відповідають правилам, встановленим, зокрема, ст. 13 ч. 1, ст. 83 ч.ч. 1, 2, 4, 8, ст. 177 ч.ч. 1, 5 ЦПК України, тому не можуть братися до уваги. Крім цього, питання додаткових витрат на дитину, рівно як і питання стягнення заборгованості за аліментами (ст.ст. 185, 194 СК України), лежать за межами позову, що розглядається, за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому як ці питання, так і питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу їх стягнення і т. ін.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість і недоведеність позову, суд взяв до уваги, серед іншого, і недоведеність позивачкою обставин, передбачених ст. 182 ч. 1 СК України, які за відповідних умов могли б слугувати підставами для збільшення розміру суджених раніше з відповідача аліментів на утримання дитини.

Твердження позивачки про порушення її права на подання заяви про розгляд справи з викликом сторін в порядку спрощеного позовного провадження (ст. 279 ч. 5 ЦПК України) не узгоджується з матеріалами справи, оскільки про судове засідання, призначене на 15.07.2020 (в якому справу було розглянуто по суті), позивачка була належним чином повідомлена 27.06.2020 (а.с. 22) і не мала перешкод для подання до суду будь-якої заяви. Проте, позивачка жодної заяви не подала, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, тож не взяла участі в судовому засіданні без поважної причини (ст. 131 ч. 3 ЦПК України) і вже лиш в цьому контексті твердження про порушення її процесуальних прав з огляду на відсутність можливості подати заяву про виклик в судове засідання відповідача безпідставне.

Відтак, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію, доводи якої правильності по суті, законності та обґрунтованості судового рішення не спростовують, слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 липня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді