Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними в якому просили визнати договори (розписки, записки) від 15 липня 2007 року, 01 серпня 2007 року, 07 серпня 2007 року, 23 вересня 2007 року, 19 жовтня 2007 року, 25 жовтня 2007 року недійсними.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що розписки датовані 01 серпня 2007 року, 07 серпня 2007 року, 23 вересня 2007 року, 19 жовтня 2007 року, 25 жовтня 2007 року є недійсними з наступних підстав. ОСОБА_2 не надавав згоду дружині у письмовій формі на укладення будь-яких договорів позики. А також, записи датовані вище вказаними числами не є розписками (договорами позики).

15 червня 2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Пояснив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року. залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 суму боргу в еквіваленті 9 630 доларів США, а також 3% річних. Таким чином, судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 взяла в борг у ОСОБА_3 6 940 доларів США, які зобов`язувалась повернути. Щодо позовних вимог ОСОБА_2 відповідач зазначив, що зобов`язаною особою за договором позики згідно рішення суду являється тільки ОСОБА_1 , тому зазначені обставини не є підставою для задоволення її позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав заяву про слухання справи у його відсутність. В поданому відзиві відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання.

12 липня 2018 року відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним повернуто позивачеві.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним повернуто позивачеві.

Суд. Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, що відповідно до наданих розписок 15.07.2007 року ОСОБА_1 взяла в борг у ОСОБА_3 6940 доларів США, які зобов`язалась повернути після продажу незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 .

На продовження розписки від 15.07.2007 року - 01.08.2007 року відповідачка ОСОБА_1 додатково отримала від позивача 780 доларів США, а також 07.08.2007 року - 270 доларів США, протягом серпня-вересня 2007 року - 1640 доларів США; 19.10.2007 року - 150 доларів США та 300 грн., 25.10.2007 року - 690 доларів США (а.с.10).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.112.2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 9630 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 76972,59 грн., а також 3% річних в розмірі 6731,41 грн. В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Звертаючись до суду з позовом позивачі посилаються на те, що договір позики, складений у виді розписки, від 15.07.2007 року та продовження розписки від 01.08.2007 року, 07.08.2007 року, 19.10.2007 року, 25.10.2007 року укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без згоди ОСОБА_2 , чоловіка позивача, у зв`язку з чим просять визнати договір позики від 15.07.2007 року, укладений у виді розписки, та дописки до нього, недійсними на підставі статей 203, 215 ЦК України та частини другої статті 65 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини першої статті 15 ЦК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно д ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня від 2018 року у справі № 713/285/2012 (провадження № 61-10345св18), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2019 року в справі № 569/7631/15-ц (провадження № 61-1261св18), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року в справі № 133/3928/14-ц (провадження № 61-33048св18) зроблено висновок по застосуванню статті 65 СК України та вказано, що «для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя. До того, як позикодавець надасть кошти позичальникові (дружині або чоловікові), в останнього немає права власності на це майно, воно виникає лише після одержання грошових коштів. Таким чином, той з подружжя, хто укладає договір позики (позичає кошти), не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин».

Що стосується посилання позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні на у обставину, що договір позики також є недійсним, оскільки вона не мала права розпоряджатися об`єктом незавершеного будівництва, то дана обставина не впливає на дійсність чи недійсність договору позики, оскільки за загальним правило за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими признаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В даному випадку значення має сума отриманих в борг грошей та строк повернення позики.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України)

Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 203, 215 ЦК України, ст. 65 СК України, ст. 2, 4, 10, 12, 13, 19, 76-80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 30.10.2020 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП невідомо, адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП невідомо, адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП невідомо, адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.О.Яровенко