Провадження № 2/522/1723/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору поруки,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеса (суддя Погрібний С.О.) перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитних договорів.

Також у провадженні Приморського районного суду м. Одеса (суддя Нікітіна С.Й.) перебувала справа за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору поруки.

Ухвалою суду від 17.05.2017 року (с. ОСОБА_3 ) дані дві справи були об`єднані в одне провадження.

У зв`язку з Указом Президента України № 417/2017 від 14.12.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_3 призначено на посаду судді Верховного суду у Касаційний цивільний суд, справа після повторного автоматизованого розподілу судових справ, надійшла до провадження судді Домусчі Л.В..

Ухвалою суду від 12.01.2018р. справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду згідно положень ЦПК України в ред.. 2017 року в підготовчому засіданні на 14.02.2018р..

Розгляд справи, призначений на 14.02.2018 року, був відкладений у зв`язку з неявкою учасників справи. 19.03.2018 року розгляд справи за клопотанням представника позивача та у зв`язку з неявкою представника банку був відкладений на 30.04.2018 року.

Ухвалою суду від 19.03.2018 року було частково задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази із Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк».

Вимоги ухвали суду від 19.03.2018 року були виконані представником банку 25.04.2018 року, надано до суду копія кредитної справи, сформованої відносно ОСОБА_1 згідно Договору про надання споживчого кредиту №8000 від 07.12.2006 року (т.1, а.с.61-145).

У зв`язку з тим, що 30.04.2018 року було вихідним днем, розгляд справи був відкладений на 05.05.2018 року. 05.05.2018 року розгляд справи за клопотання представника банку був відкладений на 16.05.2018 року.

16.05.2018 року, 21.06.2018 року, 29.08.2018 року та 08.10.2018 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою учасників справи.

08.10.2018 року представником ОСОБА_4 було долучено до справи оригінали договорів, в яких наявні вільні зразки підпису ОСОБА_2 .. Також судом були відібрані експериментальні зразки підпису ОСОБА_2 ..

Ухвалою суду від 16.10.2018 року за клопотанням представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання:

- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у договорі поруки №69294 укладений 07 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , тією особою, від імені якої він зазначений, тобто ОСОБА_2 , чи іншою особою?.

На час проведення експертного дослідження провадження у справі було зупинено.

Матеріали цивільної справи №522/19201/16-ц були повернуті до суду 18.01.2019 року з листом Одеського науково-дослідному інституту судових експертиз №18-4582 від 11.01.2019 року щодо неможливості надати висновок у зв`язку з не оплатою вартості експертизи.

Ухвалою суду від 24.01.2019 року провадження у справі було поновлено та підготовче засідання призначено на 11.03.2019 року.

04.03.2019 року до суду надійшов лист директора ОНДІСЕ вих.. №11-34/37-0-19вих., яким повідомлено, що 17.01.2019 року до експертної установи надійшла інформація про оплату рахунку за проведення експертизи №18-4582 та запропоновано повторно направити ухвалу про призначення відповідної експертизи та матеріали цивільної справи для виконання.

Ухвалою суду від 11.03.2019 року по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті на 29 травня 2019 року.

29 травня 2019 року представник позивача та третьої особи ОСОБА_4 надала до суду заяву, згідно якої просила суд повторно призначити судову почеркознавчу експертизу, посилалась на те, що усі вимоги експерта були виконанні (здійсненна оплата проведення експертного дослідження, надано експериментальні та вільні зразки підпису, банком 21.01.2019 року надано оригінал договору, а отже у ОНДІСЕ є всі підстави виконати ухвалу суду та провести експертизу.

Ухвалою суду від 31.05.2019 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено.

Матеріали цивільної справи були повернуті до суду 03.03.2020 року разом із висновком судово-почеркознавчої експертизи №19-3780 від 07.02.2020 року (т.3, а.с.31-44).

Ухвалою суду від 06.03.2020 року провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.05.2020 року.

Розгляд справи 19.05.2020 року був відкладений за клопотанням сторін на 25.06.2020 року.

Через неявку сторін розгляд справи 25.06.2020 року був відкладений на 20.10.2020 року.

До суду 20.10.2020 року надійшла заява ОСОБА_1 , згідно якої просила закрити провадження у позові в частині її позовних вимог у зв`язку з відмовою від позову до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитних договорів. Просила справу розглядати за її відсутності.

Ухвалою суду, повний текст якої складено 26.10.2020 року, судом було прийнято відмову ОСОБА_1 від позову, пред`явленого до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитних договорів, та провадження по справі в цій частині закрито.

Від представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_4 до суду 20.10.2020 року надійшла заява, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності та наполягала на задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , пред`явлених до банку, та визнати недійсним договором поруки.

Суд вбачає, що представник ПАТ «УкрСиббанк» у судові засідання 19.05.2020 року, 25.06.2020 року та 20.10.2020 року не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. причини неявки суду не повідомив та жодних клопотань до суду не заявляв.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту ухвали є 26.10.2020р..

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст.257 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст.223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 223, пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:

а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;

б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;

г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;

ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Верховний суд (цивільна юрисдикція) постановою від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового розгляду та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, які суперечать завданню цивільного судочинства. Суд відповідно до ч.ч.3,4 цієї ж статті зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами учасником судового розгляду. Ця норма закону повинна дисциплінувати позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулювати його належно користуватися як своїми процесуальними правами, так і процесуальними обов`язками.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.5 ст.142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

У контексті наведеного суд вбачає, що в розумінні ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді судової справи.

Судом встановлено, що представника позивача за первісним позовом не з`явився у судові засідання: 19.05.2020 року, 25.06.2020 року та 20.10.2020 року. При цьому про розгляд справи позивач був сповіщений належним чином та завчасно, зокрема на адресу позивача, вказану ним у позові, направлялись поштовим зв`язком судова кореспонденція з повістками. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано.

Також, у матеріалах справи містяться відомості щодо належного сповіщення представника банку про розгляд справи, а саме наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (т.3, а.с.48, а.с.60). Жодних клопотань та заяв із повідомленням причин неявки представник банку до суду не надавав.

Неявка представника позивача позбавили суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Законодавче формулювання частини п`ятої статті 223 ЦПК України «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19).

Оцінюючи характер процесу та його значення для представника банку, слід врахувати, що, звернувшись до суду з позовом у в 2015 році, після поновлення провадження у справі (в березні 2020 року), представник банку не цікавиться станом розгляду справи, представник банку не з`являється у судові засідання, не надає докази причин поважності неявки, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог ПАТ «Укрсиббанк» на теперішній час, а також враховується відсутність згоди сторони відповідачів на розгляд такої справи по суті.

Окрім того, сторона банку, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без участі представника відповідну заяву про розгляд справи за їх відсутності не подає, чим, на розсуд суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог.

Одночасно суд звертає увагу та те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Отже, можливість сторони дізнатись про стан відомого їй судового провадження залежить від волевиявлення самої сторони, тобто має суб`єктивний характер. Судом же вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством, для належного повідомлення сторони позивача про розгляд справи.

З огляду на викладене, та враховуючи розумні строки розгляду справи, суд вбачає наявність підстав для залишення первісного позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості без розгляду в зв`язку з повторною неявкою в судове засідання сторони позивача.

Згідно п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, питання про повернення судового збору не вирішується.

Керуючись ст.ст.10-13, 43, 131, 210, 223, 247, 257, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили із моменту підписання її суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 26.10.2020 року.

Суддя: Домусчі Л.В.