КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 359/3107/20 Головуючий у І-й інстанції - Яковлев Л.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/9250/2020 Доповідач Заришняк Г.М
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінспорт» на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2020 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінспорт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал (Київ)», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 р. позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2020 року в задоволенні заяви директора ТОВ «Фінспот» Бовтенка С.В. про забезпечення позову у даній цивільній справі - відмовлено.

В апеляційній скарзі директор ТОВ «Фінспот» Бовтенко С.В., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та задовольнити його заяву про забезпечення позову, подану до суду 08 травня 2020 року, заборонивши вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме:

- квартири АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 33848707, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, яка належить на праві власності ОСОБА_1 ;

- квартири АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 33847625, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, яка належить на праві власності ОСОБА_2 ;

- квартири АДРЕСА_3 , номер запису про право власності: 33846591, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, яка належить на праві власності ОСОБА_3 ;

- квартири АДРЕСА_4 , номер запису про право власності: 33847420, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, яка належить на праві власності ОСОБА_4 ;

- квартири АДРЕСА_5 , номер запису про право власності: 33847255, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, яка належить на праві власності ОСОБА_5 ;

- квартири АДРЕСА_6 , номер запису про право власності: 33848912, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, яка належить на праві власності ОСОБА_6 ;

- квартири АДРЕСА_7 , номер запису про право власності: 33848440, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, яка належить на праві власності ОСОБА_7 .

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим та повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб у відповідності до встановленого статтею 129 Конституції України принципу обов`язковості судового рішення забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи слідує, що заяву про забезпечення позову подано після подачі позовної заяви Товариством до ТОВ «ФК «Арсенал» (Київ)», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання договорів купівлі-продажу недійними.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач ТОВ «Фінспорт» ставить питання про визнання недійсними наступних договорів: договору купівлі-продажу квартири, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал» (Київ)» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Арсенал» (Київ)») та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдиним М.А., реєстровий № 824 від 24 жовтня 2019 року; договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ТОВ «ФК «Арсенал» (Київ)» та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдиним М.А., реєстр. № 822 від 24 жовтня 2019 року; договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ТОВ «ФК «Арсенал» (Київ)» та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдиним М.А., реєстр. № 818 від 24 жовтня 2019 року; договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ТОВ «ФК «Арсенал» (Київ)» та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдиним М.А., реєстр. № 821 від 24 жовтня 2019 року; договору купівлі-продажу кватири, укладеного між ТОВ «ФК «Арсенал» (Київ)» та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдиним М.А., реєстр. № 819 від 24 жовтня 2019 року; договору купівлі-продажу кватири, укладеного між ТОВ «ФК «Арсенал» (Київ)» та ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдиним М.А., реєстр. № 825 від 24 жовтня 2019 року; договору купівлі-продажу кватири, укладеного між ТОВ «ФК «Арсенал» (Київ)» та ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдиним М.А., реєстр. № 823 від 24 жовтня 2019 року.

Отже, предметом спору у даній справі є визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир АДРЕСА_8 , що укладені між ТОВ «ФК «Арсенал» (Київ)» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Вжиття заходів забезпечення позову обгрунтовано ризиками, що можуть виникнути при виконанні рішення суду, в разі ухвалення такого на користь позивача.

Визнання ж недійсними договорів має правові наслідки, які настають незалежно від забезпечення позову.

Отже, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, представник позивача ТОВ «Фінспот», звертаючись до суду з позовом про визнання договорів - купівлі-продажу недійсними, не ставить вимоги про скасування рішення / записів, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдина М.А., про реєстрацію права власності на спірні квартири.

Зважаючи на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вжиття судом заходів забезпечення позову у вигляді встановлення заборони вчинення реєстраційних дій щодо вищевказаного нерухомого майна не є співмірним до заявлених позовних вимог, а тому, посилання апелянта про співмірність такого виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам є безпідставними.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №752/6255/18 та постанові Верховного суду України від 13.01.2020 року у справі №922/2163/17, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, апелянтом не надано до суду доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, не зазначено чи заходи забезпечення позову будуть співмірними із заявленими позовними вимогами, не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпеченя позову.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що незастосування вказаного заходу забезпечення позову може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду про визнання недійними договорів купівлі-продажу, оскільки рішення суду в даному випадку не передбачає його примусового виконання, а будь-яких позовних вимог щодо наслідків визнання недійсності правочинів щодо купівлі - продажу спірних квартир, рішення за яким би підлягало примусовому виконанню, позивач не заявив.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви ТОВ «Фінспот» Бовтенка С.В. про забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна, обґрунтовано відмовивши у задоволенні заяви.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам норм процесуального права й не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі суду безпідставно послався на Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року та правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі №183/5864/17-ц, які базується на вимогах ЦПК України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року, не заслуговують на увагу і не є підставою для скасування законної й обґрунтованої ухвали суду. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Вказана Постанова Пленуму Верховного Суду України, яка є чинною та правовий висновок не суперечить висновкам Верховного Суду, постановленим після 15 грудня 2017 року та не суперечить вимогам діючого цивільного-процесуального законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність оскаржуваної ухвали суду.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінспорт» - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 26 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді: