Справа № 305/754/20
Провадження по справі 2/305/476/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2020 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Орос С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Рахові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог, Видричанська сільська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог, Видричанська сільська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Мотивом та обгрунтуванням позову зазначає те, що його сусід, ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у користуванні його земельною ділянкою. Самовільно, зухвало зняв ворота, влаштованих на його земельній ділянці впродовж одного дня, 3.10.2019 , два рази. Також знищив 6 штук плодових дерев на його земельній ділянці. Недотримав вимог ДБН 79-92 при посадці дерев на власній земельній ділянці, тобто посадив дерева на межі земельних ділянок. Перекриває водогін (періодично), який знаходиться в підвалі між квартирами. Вказана земельна ділянка, надана йому у вічне користування Богданською селищною радою та рішенням Видричанської сільської ради №227 від 14 жовтня 2009 року. У зв"язку з наведеним позивач просив за розбійне зняття воріт накласти штраф на ОСОБА_2 в сумі 1000 гривень в дохід держави, за знищення 6 штук плодових дерев компенсувати йому з ОСОБА_2 480 гривень, стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 гривень, зобов"язати ОСОБА_2 виконати норми ДБН 79-92 та пересадити дерева на 4--6 метри від його земельної ділянки, враховуючи напружені стосунки між сусідами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозволити йому приватизувати земельну ділянку 0,08 га в односторонньому порядку, надану йому у вічне користування Богданською селищною радою та рішенням Видричанської сільської ради №227 від 14 жовтня 2009 року, та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Рахівського районного суду від 26.06.2020 було відкрито провадження у даній справі та запропоновано Відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову та третій особі пояснення щодо позову, відзиву, відповіді на відзив та заперечення до закінчення підготовчого провадження.

Відповідач відзиву на позов не подавав.

В судове засідання позивач, ОСОБА_1 не з"явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 в судовому засіданні присутній не був. Надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без нього, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи, Видричанської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, в судове засідання не з`явився,був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Пояснення щодо позову не подавав.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням 9 сесії 21 скликання Богданської селищної ради народних депутатів від 15 травня 1992 року позивачу ОСОБА_1 надано земельну ділянку у довічне спадкове володіння розміром 0,08 га біля присадибної ділянки, земельна ділянка надана тільки для сільскогосподарського використання.

Рішенням другого засідання тридцятої позачергової сесії п"ятого скликання від 14 жовтня 2009 року №227 Видричанської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, передано, ОСОБА_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , у приватну власність, для обслуговування житлових будинків, господарських споруд та будівель, земельну ділянку площею 0,09 га.

Відповідно до ч.2 ст.4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач, ініціюючи позов до суду вказує на наявність спору з приводу усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка йому належить на праві власності, відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач у встановленому чинним законодавством порядку не надав суду достатніх та допустимих доказів щодо викладених ним обставин, зокрема щодо того, що існують перешкоди у користуванні ним земельної ділянки. Крім того, суду не надано доказів того, що саме відповідач ОСОБА_2 порушує права позивача на користування земельною ділянкою. Відповідно суд не може зробити висновки, що саме відповідач порушує права позивача на користування земельною ділянкою виходячи лише з показань позивача, які не підтверджують, що саме відповідач зняв оспорювану огорожу, знищив плодові дерева, не дотримав вимоги ДБН щодо розміщення дерев на сусідній земельній ділянці, чим разом із цим спричинив моральну шкоду.

Більше того, позивачем не зазначено на якій земельній ділянці сворюються йому перешкоди, адреса її розташування.

Згідно норм Земельного кодексу України (ст. 91,96,103) власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного. Проте, доказів того, що відповідач є власником або користувачем земельної ділянки, тобто суміжним (сусіднім) землекористувачем суду не надано. Сама по собі реєстрація місця проживання відповідача за адресою, зазначеною в позові - АДРЕСА_1 не надає йому статусу власника чи землекористувача земельної ділянки за цією адресою, оскільки права щодо земельної ділянки регулюються нормами Земельного кодексу України та не пов"язуються із Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1383-ІV від 11.12.2003 року.

Тобто, позивач не довів тих обставин на які посилався як на підставу позовних вимог, не надав докази в обґрунтування позовних вимог,що є його обов"язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагального процесу.

Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.76-82 ЦПК України, а тому в задоволенні позову в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, слід відмовити.

Так само не підлягає до задоволення позовна вимога про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки, наданої позивачу у вічне користування, в односторонньому порядку, оскільки Земельним кодексом України чітко передбачено процедуру набуття права власності на земельну ділянку, та не передбачено надання окремого дозволу на приватизацію земельної ділянки, за винятком у разі наявності спору, право на оскарження дій, рішень органу місцевого самоврядування з цього приводу.

Крім того, в матеріалах справи наявна відповідь сільського голови с. Видричка на звернення ОСОБА_1 щодо приватизації земельної ділянки, де зокрема йому роз"яснено порядок приватизації та перелік документів необхідних для цієї процедури.

Щодо позовних вимог про накладення на відповідача штрафу в дохід держави в сумі 1000 гривень за розбійне зняття воріт, то такі не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог, Видричанська сільська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 29 жовтня 2020 року.

Суддя: В.Е. Ємчук