ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/162/20Головуючий у 1-й інстанції Крамар В.М.
Провадження № 22-ц/817/389/20 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 311000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2020 року (постановлену суддею Крамар В.М., повний текст якої складено 10 лютого 2020 року) у цивільній справі № 593/162/20 за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства "Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій" Тернопільської обласної ради, Тернопільської обласної ради, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 , звернулася в суд з вказаним позовом.

В позовній заяві позивач ставила наступні позовні вимоги: 1) визнати незаконними пункти 1-5 та пункт 16 рішення одинадцятої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради "Про ліквідацію окремих закладів охорони здоров`я - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області та перейменування Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації осіб з інвалідністю" № 1430 від 17.09.2019 року в частині ліквідації комунального некомерційного підприємства "Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій" Тернопільської обласної ради; 2) визнати незаконним наказ Генерального директора (головного лікаря), голови ліквідаційної комісії комунального некомерційного підприємства "Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій" Тернопільської обласної ради Лужної Н.М. "Про звільнення працівників у зв`язку з ліквідацією підприємства" № 86-к від 19.12.2019 року в частині звільнення з роботи ОСОБА_1 і поновити позивача на роботі на посаді завідувача підрозділом (по виховній роботі).

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання незаконними пунктів 1-5 та пункту 16 рішення одинадцятої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради "Про ліквідацію окремих закладів охорони здоров`я - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області та перейменування Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації осіб з інвалідністю" № 1430 від 17.09.2019 року в частині ліквідації комунального некомерційного підприємства "Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій" Тернопільської обласної ради.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказала, що даний спір є трудовим, а тому повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу Тернопільська обласна рада апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечила і вказала, що на частину вимог ОСОБА_1 поширюється юрисдикція адміністративних судів і згідно ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

ОСОБА_1 в позовній заяві ставить вимоги про визнання незаконними пунктів 1-5 та пункту 16 рішення одинадцятої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради "Про ліквідацію окремих закладів охорони здоров`я - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області та перейменування Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації осіб з інвалідністю" № 1430 від 17.09.2019 року в частині ліквідації комунального некомерційного підприємства "Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій" Тернопільської обласної ради.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкриття провадження в частині вимог позивача, виходив з того, що позивач заявила позовну вимогу до суб`єкта владних повноважень, який у зв`язку із здійсненням публічно-владних управлінських функцій прийняв оскаржуване ОСОБА_1 рішення, а тому вказана позовна вимога підсудна адміністративному суду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаною позицією суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Рішенням Тернопільської обласної ради "Про ліквідацію окремих закладів охорони здоров`я - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області та перейменування Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації осіб з інвалідністю" № 1430 від 17.09.2019 року вирішено припинити юридичну особу комунальне некомерційне підприємство "Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій" Тернопільської обласної ради шляхом ліквідації, утворено ліквідаційну комісію, якій доручено провести процедуру ліквідації і встановлено строк для заявлення вимог кредиторами протягом двох місяців.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що згідно чинного законодавства мережа закладів охорони здоров`я не може бути скорочена. Обласна рада не взаємодіяла з громадськістю при вирішенні питання про ліквідацію закладу, питання ліквідації включено в порядок денний з порушенням регламенту, проект рішення на розгляд сесії не подавався, а кінцевий варіант рішення сесії суперечить аудіозапису сесії Тернопільської обласної ради.

Вимогу щодо незаконності наказу про звільнення та поновлення на роботі позивач пов`язувала з незаконністю рішення Тернопільської обласної ради "Про ліквідацію окремих закладів охорони здоров`я - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області та перейменування Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації осіб з інвалідністю" № 1430 від 17.09.2019 року в частині ліквідації.

Враховуючи те, що Тернопільська обласна рада є органом місцевого самоврядування (ч.2 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні") та приймаючи рішення про ліквідацію підприємства вона діяла, як суб`єкт владних повноважень, здійснюючи владні управлінські функції пов`язані з реалізацією публічної влади відповідно до п.20 ч.1 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування", а позивачем оскаржується рішення органу місцевого самоврядування як суб`єкта владних повноважень, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги в цій частині не можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином суд першої інстанції не мав законодавчо встановленої можливості розглядати вказані позовні вимоги разом з іншими вимогами позивача.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає, що судові витрати необхідно покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2020 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2020 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ткач О.І.