Номер провадження: 22-ц/813/1987/20
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: № 522/13931/18

Номер провадження: 22-ц/813/8325/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивачі - 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

- відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, за апеляційною скаргою адвоката Колесника Олександра Володимировича, діючого від імені ОСОБА_3 , на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Бойчука А.Ю. 29 листопада 2018 року, повний текст рішення складено 06 грудня 2018 року,

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просять стягнути з ОСОБА_3 : 1) на користь ОСОБА_1 : 1.1) - відшкодування майнової шкоди у розмірі - 79 152,72 грн.; 1.2) - відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я у розмірі - 1 750,73 грн.; 1.3) - відшкодування моральної шкоди у розмірі - 10 000,00 грн.; 2)на користь ОСОБА_2 - відшкодування моральної шкоди у розмірі -10 000,00 грн.; 3) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі - 2 553,53 грн..

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідач 25.07.2016 року о 13 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем «Renault», державний реєстраційний номер - НОМЕР_1 , у місті Одеса по вулиці Торговій, здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Honda», державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Позивачам крім матеріальної шкоди завдано шкоду здоров`ю та моральну шкоду (а. с. 2 - 4).

Позивачі у судове засідання не з`явились. Від представника позивачів надійшла заява про підтримку позовних вимог у повному обсязі, з проханням задовольнити їх. Представник позивачів не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання. Поважних причин неявки в судове засідання не надав.

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачів, суд першої інстанції розглянув справу в заочному порядку.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2018 року вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 : - відшкодування майнової шкоди у розмірі - 79 152,72 грн.; - відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я у розмірі - 1750,73 грн.; - відшкодування моральної шкоди у розмірі - 10 000,00 грн..

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі - 10 000,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі - 2 553,53 грн..

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з вини відповідача позивачам завдано майнової та моральної шкоди, шкоди їх здоров`ю. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. Суд не вправі відмовити у задоволенні такого позову з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову, заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, потерпілий у ДТП має право стягнути шкоду безпосередньо з особи, яка її завдала, навіть якщо цивільно-правова відповідальність цієї особи застрахована.

Зважаючи на вимоги чинного законодавства України, у рахунок відшкодування шкоди, завданої ДТП, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню - 80 903,45 грн..

З огляду на те, що позивачам було завдано не тільки фізичних та душевних страждань пов`язаних з тимчасовим позбавленням права володіння та користування автомобілем, необхідністю його ремонту, а й тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та забиття м`яких тканин голови, що спричинило довгий та важкий період реабілітації, під час якої останні зазнали як фізичних так і душевних страждань через постійний головний біль, нудоту, порушення координації рухів, неприємних відчуттів та дратівливої реакції при гучних звуках і яскравому світлі, тимчасову втрату працездатності, порушення звичного способу життя, спричиненого необхідністю вживанням ліків та відвідування лікарні, втрату можливості провести з рідними та близькими заплановану літню відпустку у 2016 році, суд вважає обґрунтованим заявлений позивачами розмір грошового відшкодування моральної шкоди та таким, що відповідає глибині, характеру та обсягу фізичних та душевних страждань позивачів, характеру їх немайнових втрат та ступеню вини відповідача (а. с. 98 - 101).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2019 року (а. с. 163 - 164) залишено без задоволення заяву ОСОБА_3 від 29.05.2019 року (а. с. 122 - 126) про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі адвокат Колесник О.В., діючий від імені ОСОБА_3 , просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2018 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні вищевказаних позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_3 є заподіювачем шкоди, а отже повинен нести відповідальність за спричинення завданої шкоди, незалежно від наявності договору про страхування. Однак, судом не було враховано, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7863550 від 17 квітня 2016 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «СК «Скайд», який був чинним на час ДТП, та вимог діючого законодавства особою, яка має бути відповідачем у даній справі щодо вимог про стягнення з апелянта матеріальної шкоди має бути саме ПАТ «СК «Скайд». Вказує також на недоведенність обставин, на які посилаються позивачки в обґрунтування вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Від представника позивачів - адвоката Корой Д.І. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ..

Крім того, до апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Колесника О.В., діючого від імені ОСОБА_3 , про розгляд справи за відсутності останнього.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, волевиявлення сторін щодо розгляду справи за їх відсутності, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив обставини по справі щодо завдання позивачам шкоди з вини відповідача. Разом з тим, суд дійшов до неправильного вищезазначеного висновку про наявність підстав для стягнення відшкодування завданої шкоди у повному обсязі з відповідача. Висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 629, 979, 980, 999, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 6, 9, 22, 37 Закону України «Про страхування») та процесуального (ст. ст. 82, 263, 264 ЦПК України) права, з огляду на наступне.

На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 , 25.07.2016 року о 13 годині 15 хвилин, керуючи транспортним засобом «Renault», державний реєстраційний номер - НОМЕР_1 , у місті Одеса по вулиці Торговій, здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Honda», державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Автомобіль «Honda», державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 24.06.2009 року. ОСОБА_4 є чоловіком позивачки - ОСОБА_1 з 21.12.1985 року, про що свідчать відбитки штампів на копіях сторінок паспортів останніх та копія свідоцтва про укладення шлюбу від 21.12.1985 року бланк НОМЕР_8.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 року в справі № 522/3480/17 відповідача визнано винним у порушені правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Згідно з висновком № 158/16 експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріальної шкоди завданої ОСОБА_4 - власнику автомобіля «Honda Civic», державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , 2008 року випуску, від 10.10.2016 року, складеного судовим експертом ОСОБА_5 , вартість матеріальної шкоди завданої власнику зазначеного авто складає - 75 122,72 грн..

Відповідно до довідки про ДТП від 27.07.2016 року, складеної старшим слідчим в ОВС СУ ГУ НП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_6 , у результаті ДТП водієві ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забиття м`яких тканин правої скроневої області. необхідне амбулаторне лікування. У свою чергу, пасажиру цього ж автомобіля - ОСОБА_2 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забиття м`яких тканин лоба.

У результаті ДТП ОСОБА_1 , яка на відповідній правовій підставі користувалася автомобілем «Honda Civic», державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , понесено такі витрати пов`язані з відновленням своїх порушених прав через пошкодження автомобіля та ушкодження здоров`я:

- 1 400 грн. - витрати на експертне товарознавче дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріальної шкоди автомобілю «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску. Сплачені за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 117 від 25.08.2016 року ФОП ОСОБА_5 ;

- 650 грн. - витрати на перевезення евакуатором автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску. Сплачені за квитанцією до прибуткового касового ордеру №08 від 28.07.2016 року ФОП ОСОБА_7 ;

- 1 500 грн. - витрати на перевезення евакуатором автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску. Сплачені за квитанцією №QS36370501 від 28.07.2016 року ФОП ОСОБА_8 ;

- 480 грн. - витрати зі сплати перебування на штраф майданчику. Сплачені за квитанцією №QS36286701 від 28.07.2016 року ФОП ОСОБА_9;

- 1 000 грн. - витрати з оплати МРТ головного мозку. Сплачені за чеком №34439 від 09.09.2016 року ТОВ "Центр медицини";

- 750, 73 грн. - витрати на придбання ліків за чеками: №49573 від 28.07.2016 року, №43437 від 26.08.2016 року, №54049 від 21.09.2016 року, №43764 від 30.08.2016 року та №0694 від 07.09.2016 року.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди.

За правилами частин 1, 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встновлених частиною другою цієї статті

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з вимогами цієї статті коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

За правилами, передбаченими статтями 979, 980, 999 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно з пунктами 9.1, 9.2 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого.

Судом встановлено, що відповідно до страхового полісу страховиком відповідача зі страховим лімітом за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн., франшиза - 2 000 грн., на момент вчинення ДТП було -ПАТ «СК «Скайд».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Ураховуючи вищевикладене, помилковими є висновки суду першої інстанції про можливість задоволення вищенаведеного позову саме у повному обсязі.

За приписами пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.

Згідно з пунктом 24.1 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно з приписами статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; зокрема з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, з аналізу вищевказаних норм права, враховуючи вказані вище висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість задоволення вищенаведеного позову в повному обсязі.

Не підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені останньою у результаті вищевказаного ДТП витрати, а саме: - 75 122, 72 грн. - розмір матеріальної шкоди, завданої в результаті пошкодження вищевказаного автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 під час здійснення наведеного ДТП, а саме автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску; - 650 грн. витрат на перевезення евакуатором автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, сплачених за квитанцією до прибуткового касового ордеру №08 від 28.07.2016 року ФОП ОСОБА_7 ; - 1 500 грн. витрат на перевезення евакуатором автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, сплачених за квитанцією №QS36370501 від 28.07.2016 року ФОП ОСОБА_8 ; - 1 000 грн. витрат з оплати МРТ головного мозку сплачених за чеком №34439 від 09.09.2016 року ТОВ "Центр медицини"; - 750,73 грн. витрат на придбання ліків за чеками: №49573 від 28.07.2016 року, №43437 від 26.08.2016 року, №54049 від 21.09.2016 року, №43764 від 30.08.2016 року та №0694 від 07.09.2016 року. Вказані витрати підлягають відшкодуванню страхувальником.

Вказаний у попередньому абзаці висновок суду апеляційної інстанції також підтверджується наступним.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (частина 1 статті 42 ЦПК України).

За правилами статті 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Відповідач - це фізична або юридична особа, яка на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Позивачі по даній справі, скориставшись наданими їм правами, пред`явили позовні вимоги щодо стягнення майнової шкоди, шкоди завданої ушкодженням здоров`я, які як зазначалось вище є такими, які не підлягають стягненню з ОСОБА_3 ..

З урахуванням вищенаведеного, ОСОБА_3 не є належним відповідачем щодо вимог зазначених у попередньому абзаці, оскільки він не є особою, яка повинна відповідати за цими вимогами позову. Належним відповідачем у справі, за вищевказаного обґрунтування щодо цих вимог, а саме щодо стягнення на користь ОСОБА_1 : - 75 122, 72 грн. вартості матеріальної шкоди, завданої в результаті пошкодження вищевказаного автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 під час здійснення наведеного ДТП, а саме автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску; - 650 грн. витрат на перевезення евакуатором автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, сплачених за квитанцією до прибуткового касового ордеру №08 від 28.07.2016 року ФОП ОСОБА_7 ; - 1 500 грн. витрат на перевезення евакуатором автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, сплачених за квитанцією №QS36370501 від 28.07.2016 року ФОП ОСОБА_8 ; - 1 000 грн. витрат з оплати МРТ головного мозку, сплачених за чеком №34439 від 09.09.2016 року ТОВ "Центр медицини"; - 750,73 грн. витрат на придбання ліків за чеками: №49573 від 28.07.2016 року, №43437 від 26.08.2016 року, №54049 від 21.09.2016 року, №43764 від 30.08.2016 року та №0694 від 07.09.2016 року, є страхувальник, а саме - ПАТ «СК «Скайд».

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищевказане, ухвалив рішення, не залучивши до участі у справі належного відповідача - ПАТ «СК «Скайд». Апеляційний суд, виходячи з його повноважень, позбавлений можливості змінювати суб`єктний склад учасників справи, а зокрема - відповідача.

Між тим, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів збитки та моральна шкода, які згідно діючого законодавства (статей 22 - 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») не підлягає відшкодуванню страховою компанією.

Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені останньою, підтверджені письмовими доказами які містяться в матеріалах справи, витрати, які є наслідком вчинення вищенаведеного ДТП, а саме: - 1 400 грн. витрат на експертне товарознавче дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріальної шкоди автомобілю «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, сплачених за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 117 від 25.08.2016 року ФОП ОСОБА_5 ; - 480 грн. витрат зі сплати перебування автомобіля на штраф майданчику, сплачених за квитанцією №QS36286701 від 28.07.2016 року ФОП ОСОБА_9 .

Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди апеляційний суд зазначає про наступне.

Положеннями частин першої-третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі № 243/10513/17-ц викладено правовий висновок про те, що сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Відповідно до матеріалів справи, зокрема довідки про ДТП від 27.07.2016 року, складеної старшим слідчим в ОВС СУ ГУ НП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_6 ., у результаті ДТП позивачам спричинені схожі тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забиття м`яких тканин правої скроневої області, амбулаторне лікування.

Між тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачу - ОСОБА_1 завдано також фізичних та душевних страждань, пов`язаних з тимчасовим позбавленням права володіння та користування автомобілем, необхідністю його ремонту, а тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у загальному розмірі - 10 000 грн.. Вказаний розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості.

Щодо відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_2 колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_2 завдано моральної шкоди як пасажиру тільки у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Враховуючи вказане, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції зроблено необґрунтований, невірний висновок щодо необхідності стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі - 10 000 грн..

Приймаючі до уваги ступінь та тривалість моральних страждань позивача - ОСОБА_2 , виходячи із принципів об`єктивності, виваженості, розумності та справедливості, з урахуванням характеру заподіяної позивачу ОСОБА_2 моральної шкоди, колегія суддів вважає, що стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає відшкодування моральної шкоди у розмірі - 5 000 грн..

Доводи апелянта про наявність підстав для стягнення майнової шкоди зі страхувальника є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності вимог про стягнення моральної шкоди, з огляду на недоведеність обставин, на які посилаються позивачки в обґрунтування вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, спростовуються матеріалами справи, а тому є безпідставними.

З врахуванням вищевказаного підлягають задоволенню вимоги позову щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 понесених останньою, підтверджених письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи витрат, які є наслідком вчинення вищенаведеного ДТП, а саме: - 1 400 грн. витрат на експертне товарознавче дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріальної шкоди автомобілю «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, сплачених за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 117 від 25.08.2016 року ФОП ОСОБА_5 ; - 480 грн. витрат зі сплати перебування на штраф майданчику, сплачених за квитанцією №QS36286701 від 28.07.2016 року ФОП ОСОБА_9 .

Крім того, підлягають задоволенню вимоги позову щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі - 10 000 грн.. Частковому задоволенню підлягають вимоги позову щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, а саме у розмірі - 5 000 грн..

В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Вищезазначене не позбавляє ОСОБА_1 можливості за наявності відповідних фактів звернутися до суду з позовом про стягнення вартості матеріальної шкоди, завданої в результаті пошкодження вищевказаного автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 під час здійснення наведеного ДТП, стягнення витрат на перевезення евакуатором автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, стягнення витрат з оплати МРТ головного мозку та придбання ліків, визначившись з належним відповідачем.

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Колесника О.В., діючого від імені ОСОБА_3 , є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374, пункту 4 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного розгляду справи по суті, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ..

Відповідно до статтей 133, 141 ЦПК України необхідно здійснити перерозподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволеним (17%) та відмовленим у задоволенні (83%) позовних вимог, а саме: 1) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 434,10 грн. = (1762,00 (а. с. 2) + 791,53 грн. (а. с. 6)) х 17%; 2) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі - 3 179,15 грн. = 3 830,30 грн. х 83%.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Колесника Олександра Володимировича, діючого від імені ОСОБА_3 , - задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2018 року- скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 від 23.12.2015 року, виданий посольством Ісламської Республіки Іран в Україні, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ): - витрати за проведення експертного дослідження у сумі - 1 400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп.; - витрати з оплати перебування автомобіля на спеціальному майданчинку зі зберігання автомобілів (штрафмайданчику) в розмірі - 480 (чотириста вісімдесят) грн. 00 коп.; - відшкодування моральної шкоди у розмірі - 10 000 (десять тисяч). Всього стягнути - 11 880 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 від 23.12.2015 року, виданий посольством Ісламської Республіки Іран в Україні, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі - 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп..

В решті позову - відмовити.

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 від 23.12.2015 року, виданий посольством Ісламської Республіки Іран в Україні, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі - 434 (чотириста тридцять чотири) грн. 10 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 від 23.12.2015 року, виданий посольством Ісламської Республіки Іран в Україні, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі - 3 179 (три тисячі сто сімдесят дев`ять) грн. 15 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе