Справа № 2301/969/12
Провадження № 4-с/690/2/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 року м.Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на дії посадових осіб Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ),

в с т а н о в и в:

представник скаржника просить визнати дії та бездіяльність виконавця незаконними, скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язати Звенигородський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) відкрити виконавче провадження та вчинити всі законні дії примусового виконання рішення суду від 01.11.2012 по справі №2301/969/12, посилаючись на те, що 01.11.2012 Ватутінський міський суд Черкаської області виніс рішення по справі №2301/969/12, яким задовольнив позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Відповідно до вказаного рішення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України вирішено стягнути 214,60 грн. витрат по оплаті судового збору. Зазначене рішення набрало чинності 15.09.2012.

23.10.2019 на адресу Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаської області була направлена повторна заява про відкриття виконавчого провадження та направлені необхідні документи, для здійснення примусового виконання рішення суду. 10.03.2020 скаржником було отримано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в зв`язку з відсутністю у виконавчому листі відомостей ідентифікаційного коду.

Підставою для повернення виконавчого документу без виконання стало, згідно з постановою порушення п. 4 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у виконавчому документі не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника. Зазначене повідомлення головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Крикун С.А. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, неаргументована, невмотивована. При цьому, повідомлення прийнято з порушенням норм законодавства України, а тому, є незаконним.

Підставою для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання стало, згідно з повідомленням, відсутність відомостей про РНОКПП боржника, що унеможливлює повне та фактичне виконання рішення суду. Головний державний виконавець керувався при цьому п. 6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначене повідомлення державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неаргументована, немотивована, як того передбачає п. 1.5.1 Інструкції з організації примусових виконання рішень. При цьому, постанова прийнята з порушенням норм законодавства України, а тому, є незаконною.

Пункт 4 ч. 1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», дійсно передбачають вимогу щодо змісту виконавчого документа, а саме, визначення повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Представник скаржника вважає, що посадовими особами Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) порушено вимоги закону, а тому він і звернувся до суду із скаргою.

Стягувач, боржник та державний виконавець в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги.

Відповідно до ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлена вимога, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 01.11.2012 Ватутінський міський суд Черкаської області виніс рішення по справі №2301/969/12, яким задовольнив позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Відповідно до вказаного рішення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України вирішено стягнути 214,60 грн. витрат по оплаті судового збору. Зазначене рішення набрало чинності 15.09.2012.

23.10.2019 на адресу Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаської області була направлена повторна заява про відкриття виконавчого провадження та направлені необхідні документи, для здійснення примусового виконання рішення суду. 10.03.2020 скаржником було отримано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в зв`язку з відсутністю у виконавчому листі відомостей ідентифікаційного коду.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може біти подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чи свободи.

Підставою для повернення виконавчого документу без виконання стало, згідно з постановою порушення п. 4 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у виконавчому документі не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника. Зазначене повідомлення головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Крикун С.А. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, неаргументована, невмотивована. При цьому, повідомлення прийнято з порушенням норм законодавства України, а тому, є незаконним.

Підставою для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання стало, згідно з повідомленням, відсутність відомостей про РНОКПП боржника, що унеможливлює повне та фактичне виконання рішення суду. Головний державний виконавець керувався при цьому п. 6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначене повідомлення державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неаргументована, немотивована, як того передбачає п. 1.5.1 Інструкції з організації примусових виконання рішень. При цьому, постанова прийнята з порушенням норм законодавства України, а тому, є незаконною.

Пункт 4 ч. 1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», дійсно передбачають вимогу щодо змісту виконавчого документа, а саме, визначення повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Приймаючи рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання державний виконавець не застосував практику Постанови Верховного суду України від 27.12.2018 по справі №469/1357/16-ц (провадження № 61-32698св18) та Постанови Верховного Суду України від 19.09.2019 по справі № 469/1357/16-ц (провадження № 61-35493св18) в зв`язку з відсутністю відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника чим порушив право скаржника на примусове стягнення боргу з боржника у примусовому порядку.

Згідно вказаних Постанов, Верховний суд України визначив, що п.3 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Таким чином, відсутність у виконавчому листі відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортних даних боржника не є підставами для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Нормою ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ. Згідно з вимогами ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» державні документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Частиною 3 п.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

У відповідності до ст.19 Конституції України та п.2.1 Загальних правил поведінки державного службовця, що затверджені наказом Головного управління державної служби України «Про затвердження Загальних правил поведінки державного службовця», зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п.п.2.2, 2.3, 2.10 та 2.11 Загальних правил поведінки державного службовця, що затверджені наказом Головного управління державної служби України «Про затвердження Загальних правил поведінки державного службовця», державний виконавець зобов`язаний своєчасно, сумлінно, неупереджено та в межах своїх повноважень виконувати свої посадові обов`язки.

Частина 1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», винесене 03.03.2020 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) прийнято упереджено та з явним порушенням норм діючого законодавства.

Таким чином встановлено порушення посадовими особами Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), норм: ст.19, ст.58 Конституції України; п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.10 та 2.11 Загальних правил поведінки державного службовця, що затверджені наказом Головного управління державної служби України «Про затвердження Загальних правил поведінки державного службовця»; п.1 ч.1 ст.3, ч.1, ч.1, п.3 ч.3 ст.18, п.2 ч.1 ст.28, ч.1, ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями ст. 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку що заявлені вимоги скарги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 259, 260, 352-354, 447, 451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на дії посадових осіб Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) - задовольнити.

Визнати дії та бездіяльність головного державного виконавця Звенигородського міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Крикуна Сергія Адамовича незаконними.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 03 березня 2020 року.

Зобов`язати Звенигородський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) відкрити виконавче провадження та вчинити всі законні дії примусового виконання рішення суду від 01 листопада 2012 по справі №2301/969/12 в частині стягнення судового збору в розмірі 214,60 грн..

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів, з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий В.А.Здоровило