З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Дробот В.В.,
Справа № 521/1825/20
Провадження № 2/521/1818/20
Учасники справи:
Представник - ОСОБА_2 .
Відповідач - Одеська товарна біржа
Відповідач - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської товарної біржі, ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, -
16 жовтня 1995 року зареєстровано договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Договір був укладений на Одеській товарній біржі та зареєстрований в органах БТІ.
Зазначена квартира складається з трьох житлових кімнати, загальною площею - 61,0 кв. м. житловою площею 44,7 кв. м.
Сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально, так як на час укладення договору діючим законодавством така вимога не передбачалась. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження майном, яке передбачене ч. 1 ст. 319 ПК України.
У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 від нотаріального посвідчення угоди ухиляється, і така можливість фактично втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, з метою захисту своїх законних прав та інтересів позивач вимушена звернутися з означеним позовом до суду.
Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю його та позивача, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила та відзиву не надали. Суд у зв`язку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явилася, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів.
16 жовтня 1995 року зареєстровано договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_3 , від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_4 , продала, а ОСОБА_1 купила квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Договір був укладений на Одеській товарній біржі та зареєстрований в органах БТІ.
Зазначена квартира складається з трьох житлових кімнати, загальною площею - 61,0 кв. м. житловою площею 44,7 кв. м.
Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцю екземпляру договору, другий екземпляр залишений на збереження на біржі. Оскільки сторонам виданий один екземпляр зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна - спірної квартири, що зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 18 жовтня 1995 року за № 323 стр. 152 кн. 20к, і наданий суду, квартира продавцем передана покупцю, суд вважає, що до покупця перейшло право власності на спірну квартиру. До укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна це житло належало на праві власності відповідачу, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР відповідач, як власник майна, вправі бу здійснювати її відчуження.
Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.
Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1999 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.
Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.
У зв`язку з тим, що на даний час нотаріально посвідчити угоду неможливо, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 16, 220, 334, 640 ЦК України, ст. ст. 47, 153 ЦК Української РСР (1963 р.), ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 280-284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) до Одеської товарної біржі (код 03876810, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140-А), ОСОБА_3 (код та місце реєстрації невідомо) про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 840,80 грн.
Процесуальні строки обчислювати відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.
Рішення суду в повному обсязі складено 09 квітня 2020 року.

СУДДЯ Гуревський В.К.