ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року м. Чернівці справа № 726/2444/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І. Н., суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар: Ковальчук Н. О.,

позивач: Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2020 року ухваленого під головуванням судді Байцар Л.В., дата складання повного тексту рішення невідома, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів у вигляді житлової субсидії.

Посилався на те, що 14.12.2018 року ОСОБА_2 звернулася до Управління соціального захисту населення Садгірського району департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради (далі - Департамент) із заявою про призначення житлової субсидії та заповненою декларацією.

Згідно поданої заяви у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), джерел доходу, переліку одержуваних житлово - комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень), заявник зобов`язується протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. Відповідно до поданої декларації особи, які отримують вищезазначену допомогу, зобов`язуються повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії.

Оскільки нарахований середньомісячний сукупний дохід ОСОБА_1 менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії рішенням Комісії з розгляду питань надання житлових субсидій населенню та призначення державної

Провадження №22-ц/363/20 Категорія 43

соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям Чернівецької міської ради сім`ї ОСОБА_2 призначено субсидію на період з листопада 2018 року по квітень 2019 року, відповідно до поданої заяви від 14.12.2018 року.

З рішення про призначення житлової субсидії вбачається, що в розрахунок субсидії включено обох відповідачів.

На підставі висновків перевірки правильності та повноти інформації для призначення житлових субсидій, згідно інформаційної довідки про розмір доходу від 13.06.2019 року, наданої Пенсійним фондом України, виявлено, що у гр. ОСОБА_1 відсутня інформація про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому, ніж мінімальний (з лютого 2019 року по квітень 2019 року).

Позивач також посилається на те, що згідно листа від 19.06.2019 року №05/25 Чернівецька філія ТзОВ «ВПК Україна» повідомила, що ОСОБА_1 дійсно працював у ТОВ «ВПО-Україна» вантажником з 09.09.2016 року та був звільнений з роботи 04.02.2019 року.

Крім цього вказує на те, що комісією прийнято рішення від 10.07.2019 року припинити надання раніше призначеної житлової субсидії у зв`язку із тим, що громадянин ОСОБА_1 звільнився з 04.02.2019 року та не сплатив єдиний соціальний внесок з лютого по квітень 2019 року протягом строку призначення житлової субсидії з листопада 2018 року по квітень 2019 року, та повернути зайво нараховані кошти до державного бюджету.

На підставі вище викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради 2099 грн 60 коп. надміру виплачених коштів у виді житлової субсидії, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким стягнути солідарно з відповідачів 1214 грн 94 коп. та 884 грн 66 коп. надміру виплачених коштів у вигляді житлової субсидії на рахунок Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Посилається на його незаконність та необґрунтованість, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає не в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції обмежився лише згодою із запереченнями відповідача ОСОБА_2 про передчасність заявлених вимог по причині не звернення Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради до неї та відповідача ОСОБА_1 з повідомленням від 12.07.2019 року №09/08/03/-1848 про повернення надміру виплачених бюджетних кошів в сумі 2099 грн 60 коп. та припинення виплати субсидії, оскільки вони дане повідомлення не отримували та були позбавлені можливості врегулювання в досудовому порядку спору.

Апеляційний суд погоджується із недотриманням позивачем встановленого законом обов`язку досудового врегулювання спору та вважає доповнити мотиви наступним.

Судом встановлено, що 14.12.2018 року ОСОБА_2 звернулася до Управління соціального захисту населення Садгірського району департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради із заявою про призначення житлової субсидії.

Згідно рішення про призначення житлової субсидії вбачається, що в розрахунок субсидії включено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно витягу з електронної бази, наданої ЧКП «Муніципальний інфоцентр» станом на 01.10.2018 року про склад зареєстрованих та розмір платежів за житлово-комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На час призначення субсидії було встановлено, що середньомісячний сукупний дохід ОСОБА_1 менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії. Рішенням Комісії з розгляду питань надання житлових субсидій населенню та призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям Чернівецької міської ради, сім`ї ОСОБА_2 призначено субсидію на період з листопада 2018 року по квітень 2019 року.

Листом від 19.06.2019 року №05/25 Чернівецька філія ТзОВ «ВПК Україна» повідомила, що ОСОБА_1 дійсно працював у ТОВ «ВПО-Україна» вантажником з 09.09.2016 року та був звільнений з роботи 04.02.2019 року.

Згідно інформаційної довідки про розмір доходу від 13.06.2019 року, наданої Пенсійним фондом України, виявлено, що у ОСОБА_1 відсутня інформація про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому, ніж мінімальний (з лютого 2019 року по квітень 2019 року).

Згідно копії витягу з Протоколу № 17 від 10.07.2019 року комісією прийнято рішення від 10.07.2019 року припинити надання раніше призначеної житлової субсидії у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 звільнився 04.02.2019 року та не сплатив єдиний соціальний внесок з лютого по квітень 2019 року протягом строку призначення житлової субсидії з листопада 2018 року по квітень 2019 року.

Згідно акту від 12.07.2019 року департаменту виведено переплату призначеної субсидії відповідачам за період з 01.11.2018 року по 30.04.2019 року, яка становила 2099 грн 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч.6 ст.81 ЦПК).

Відповідно до абз. 7-9 пункту 7 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995р. №848 з внесеними змінами та доповненнями (далі-Положення в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, а саме станом на 01.05.2018 року), якщо протягом строку призначення житлової субсидії за рішенням комісії у випадках, зазначених у підпункті 3 пункту 6 цього Положення, фізична особа - підприємець, доходи якої під час призначення житлової субсидії були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, не сплатить єдиний соціальний внесок чи сплатить його в розмірі, меншому ніж мінімальний, за будь-який місяць протягом строку призначення житлової субсидії, а також особа, що працює за трудовим договором, доходи якої під час призначення житлової субсидії були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, припинить дію такого договору за ініціативою працівника (статті 38 і 39 Кодексу законів про працю України), за угодою сторін (пункт 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України), у зв`язку із закінченням строку (пункт 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України) або відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (пункт 6 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України) в будь-який місяць протягом строку призначення житлової субсидії, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня отримання інформації від органів Пенсійного фонду України вносить на розгляд комісії подання щодо скасування рішення комісії про призначення житлової субсидії такому домогосподарству і повернення коштів виплаченої житлової субсидії до державного бюджету.

Комісія розглядає таке подання та приймає відповідне рішення протягом 10 календарних днів з дня його отримання.

Рішення комісії про призначення житлової субсидії скасовується з дня його прийняття, а виплачена внаслідок прийняття такого рішення житлова субсидія на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальної послуги до державного бюджету.

Таким чином, повернення коштів, нарахованих у вигляді житлової субсидії громадянами у разі виникнення обставин, передбачених абз. 7 п. 7, Положення не передбачає, отже посилання позивача на абз.9 п.7 є безпідставним.

Крім того, в п. 8 Положення зазначається, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку).

Як вбачається з витягу протоколу №24 від 27.12.2018 року засідання комісії з розгляду питань надання житлових субсидій населенню та призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, рішення про призначення субсидії приймалось виключно до ОСОБА_2 , що спростовує вимогу про стягнення надміру виплаченої субсидії у солідарному порядку.

Про те, абзацом 1, 8, 16 п.22 Положення передбачено, що за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли виникають обставин, зазначені в абзаці сьомому пункту 7 цього Положення, а також у разі відмови управителя, об`єднання, виконавця комунальної послуги або громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується у судовому порядку.

Абзацом 10 п.22 Положення надання житлової субсидії у зазначених випадках припиняється з місяця, наступного за місяцем, в якому їх виявлено.

Абзацом 14 п.22 Положення передбачено, що у випадках, зазначених в абзацах четвертому - восьмому цього пункту, на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальної послуги, громадянином.

Отже, законодавством установлено, що питання повернення надміру виплаченої субсидії, яка за обставинами справи складає розмір за два місяці (березень-квітень 2019 року), повертається громадянам на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за правилами п.22 Порядку.

Як вбачається з повідомлення (а. с. 35) останнє містить зазначення невірної суми надмірно використаної субсидії, яка підлягає поверненню, а також не подано доказів її направлення й вручення.

Абзац 16 п. 22 Порядку допускає вирішення питання про примусове повернення надміру перерахованих коштів житлової субсидії у судовому порядку лише у разі відмови від її добровільного повернення громадянином, що є встановленим виконанням обов`язку досудового врегулювання спору, що не було дотримано позивачем.

Посилання апелянта на обставини досудового врегулювання спору шляхом особистого прийому та підтвердження їх доказами у вигляді витягів із журналу не можуть бути взяті до уваги, оскільки апеляційна скарга не містить клопотань про залучення таких доказів із зазначенням поважності причин неможливості їх подання суду першої інстанції.

Отже апеляційний суд позбавлений права надавати оцінку доказам, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням вказаних норм матеріального права, обмежився висновком про передчасність заявлених вимог по причині недотримання вимог досудового врегулювання спору, однак це не вплинуло на правильність вирішення даного спору.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для його зміни чи скасування, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк