СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/862/20
Провадження № 2/306/435/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Ганчак Л.ФІ.

за участю секретаря Пайда Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 , в якому просять визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_3 . Позов мотивують тим, що вони є співвласниками будинку АДРЕСА_3 , в якій значиться зареєстрованим їхній колишній зять - відповідач, хоча в даному житловому будинку не проживає з 2018року. Реєстрація відповідача позбавляє позивачів повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, отримати субсидію, в зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Позивачі у судове засідання не з"явилися, надали суду заяву, у якій просять справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про визнання позову.

За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до наступного висновку.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово ч.1 ст.29 ЦК України.

Ст.47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5891991 відд 17.12.2004року, виданого КУП «Свалявське РБТІ» Білас Олена Дмитрівна та ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_3 ( по Ѕ частці кожний) (а.с.7).

Актом обстеження №34 від 12.02.2020року, складеного комісією Полянської сільської ради, вбачається, що у житловому будинку АДРЕСА_3 значиться зареєстрованим відповідач - ОСОБА_3 , який фактично не проживає в ньому з 2018року (а.с. 8) .

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З набуттям позивачем по даній справі права власності на будинок, останній має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в будинку інших осіб.

Хоча ст.156 ЖК УРСР встановлено право особи після припинення сімейних відносин з власником користуватися займаним приміщенням, приписи ст. 405 ЦК України передбачають втрату такого права у разі відсутності особи понад один рік.

Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі …судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що звернення позивача до суду за захистом свого майнового права полягає у знятті з реєстрації відповідача, реєстрація якого перешкоджає позивачам належним чином отримати субсидії на зимовий період.

Суд доходить висновку, що матеріалами позовної заяви підтверджено, що наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачам в реалізації його права як співвласники вищевказаного жилого приміщення і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному помешканні, позов визнав повністю, тому позов є обгрунтованим та його необхідно задовольнити.

В звязку з повним задоволенням позову необхідно стягнути судвий збір з відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 76, 81, 128, 133, 134, 137, 223, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, , п.15, пп.15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017р.), ст. ст. 15, 29, 317, 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст.41 Конституцією України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , ІПН, паспорт громадянина України, засоби зв`язку - невідомі) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) 1681,60(одну тисячу шістсот вісімдеся одну грн. 60 коп.) грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд Закарпатської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ - СУДДЯ Л.Ф.Ганчак

26.10.2020 року