УХВАЛА

10 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 441/1691/16-ц

провадження № 61-6452ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 04 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Підгайчиківська сільська рада Золочівського району Львівської області, Золочівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Підгайчиківська сільська рада Золочівського району Львівської області, Золочівська державна нотаріальна контора, в якому з урахуванням уточнень просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 , посвідчений 15 травня 2002 року посадовими особами Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області за реєстровим № 31, за яким ОСОБА_4 усе своє майно заповіла ОСОБА_1 .

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 04 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року, позов задоволено.

Заповіт ОСОБА_4 , 1933 року народження, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений 15 травня 2002 року секретарем виконавчого комітету Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 31 визнано недійсним.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 23 травня 2017 року, після набрання рішенням законної сили скасовано.

У квітні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 04 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року, здана до поштового відділення зв`язку 03 квітня 2020 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію постанови апеляційного суду його представник отримав 11 березня 2020 року, в підтвердження чого надає копію заяви про видачу оскаржуваного судового рішення.

Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки без своєчасного отримання копії оскаржуваного судового рішення заявник позбавлений можливості як визначення необхідності подання касаційної скарги, так і її мотивування, що є обов`язковим елементом касаційної скарги згідно з вимогами статті 392 ЦПК України, він підлягає поновленню.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, обґрунтовуючи необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 323/3359/17, який застосований апеляційним судом в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того, посилається на те, що судами попередніх інстанцій не досліджені зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389, стаття 411 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 2, 4 частини другої статті 389 України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Городоцького районного суду Львівської області від 04 березня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року.

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Городоцького районного суду Львівської області справу № 441/1691/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Підгайчиківська сільська рада Золочівського району Львівської області, Золочівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити їх право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов