Справа №442/28/20
Провадження №2/442/363/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 року

Дрогобицький міськрайоний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Гарасимків Л.І.

з участю секретаря Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобич цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицького міської ради Львівської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицького міської ради Львівської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 серпня 2014 року, вона, ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження, зроблено відповідний актовий запис за №349. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 квітня 2018 року, шлюб між ними розірвано та вирішено стягувати аліменти у її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.01.2018 року і до досягнення сином повноліття. Вона, ОСОБА_1 , бажає повезти сина за кордон на відпочинок з метою розширення його кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов та підготовкою до самостійного життя, на екскурсії з культурно-пізнавальною, освітньою, спортивно-оздоровчою метою, однак не може отримати згоди на такі поїздки у відповідача. Неодноразово зверталася до нього з даним питанням, але отримує постійні відмови. Її мати ОСОБА_5 на даний час працює та проживає у Італії, запрошує їх з сином до себе у гості, тому вона хоче разом із сином відвідати її, подивитися та ознайомитися з культурою іншої країни та відпочити. Небажання відповідача надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина у її супроводі шкодить інтересам їхнього сина та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток особистості та вказує на невиконання відповідачем своїх батьківських прав, а тому у неї виникла необхідність звернутися до суду.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не з`явилася, однак від неї поступила заява, в якій вона вказала, що просить проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у її відсутності на підставі наявних доказів по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була вручена своєчасно, а тому суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Третя особа - представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, а тому суд розглянув справу у відсутності третьої особи на підставі наявних доказів по справі.

Оглянувши матеріали справи, надавши належну оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.09.2014р., ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначені сторони по справі.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року.

Відповідно до ст.3 вказаного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред`явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 Закону.

За змістом ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними.

Згідно п.п.3 п.2-2 даних Правил передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред`явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Як вбачається із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які ними уповноважені.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціаньного розвитку.

Відповідно до ч.І ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини» прийнятої резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до 4.2 ст.10 зазначеної «Конвенції», держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров`я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

На підставі наведеного, враховуючи те, що сторони спільно не проживають, батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зокрема не надає матеріальної допомоги своєму синові, не цікавиться його життям та вихованням, не надає належним чином оформленої згоди на тимчасовий виїзд у супроводі матері за кордон для його медичного оздоровлення та відпочинку за межами України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів, а тому виходячи насамперед з інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 280, 284, 133, 141, 354 ЦПК України, ст. ст. 259, 263, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Позов задоволити.

Надати дозвіл на право систематичного виїзду за межі території України до країн: Італії та інших країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Дрогобицьким МВ ГУ ДМС України у Львівській області від 11 вересня 2014 року, без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн., понесений останньою при поданні позову до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - не відомо.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог до предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицького міської ради Львівської області, юридична адреса - площа Ринок, 1 м.Дрогобич, Львівська область, .

Суддя Гарасимків Л.І.