Справа № 318/2677/19 Номер провадження №2/318/99/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2020 р. м. Кам`янка-Дніпровська

Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді Комишньої Н.І.; при секретарі Борисенко П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Кам`янка-Дніпровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Камянсько-Дніпровський районний сектор Управління ДМС у Запорізькій області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду в особі представника Ткаченко І.М. з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Камянсько-Дніпровський районний сектор Управління ДМС у Запорізькій області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зазначаючи, що ОСОБА_1 , на підставі рішення Кам`янсько- Дніпровського районного суду Запорізької області від 16.12.2004 року на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . Також, на підставі державного акту на право власності на землю № 934216 серії ЯК ОСОБА_1 належить земельна ділянка розміром 0,2500 га за адресою АДРЕСА_1 та на підставі державного акту на право власності на землю № № НОМЕР_1 серії ЯК ОСОБА_1 належить земельна ділянка розміром 0,1445 га за адресою АДРЕСА_1 . Згідно довідки про склад сім`ї виданої Виконавчим комітетом Водянської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 01.11.2019 року № 717 в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: син ОСОБА_2 , 1976 року народження, зареєстрований з 01.09.2008 року, невістка ОСОБА_3 , 1985 року народження, зареєстрована з ІНФОРМАЦІЯ_1 року, онук ОСОБА_4 , 2009 року народження, зареєстрований з 01.09.2008 року, онук ОСОБА_5 , 2007 року народження, зареєстрований з 01.09.2008 року, онук ОСОБА_6 , 2014 року народження, зареєстрований з 01.09.2008 року. Однак, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , не проживають в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідачі не проживають в даному будинку з 2016 року, більше ніж один рік, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не мають і взагалі будинком не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ОСОБА_1 відповідачам не чинила. Факт реєстрації відповідачів порушує право ОСОБА_1 на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості продати будинок та земельні ділянки. Відповідачі фактично виїхали на постійне проживання в інший будинок за адресою АДРЕСА_1 , де фактично проживають всією сім`єю.

Просить визнати ОСОБА_2 , 1976 року народження, ОСОБА_3 , 1985 року народження, ОСОБА_4 , 2009 року народження, ОСОБА_5 , 2007 року народження, ОСОБА_6 , 2014 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_7 не з`явились, надали суду заяви в яких просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи Камянсько-Дніпровського районного сектору Управління ДМС у Запорізькій області не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та в належній формі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини.

Як вбачається з рішення Кам`янсько- Дніпровського районного суду Запорізької області від 16.12.2004 року, витягу про реєстрацію права власності № 6726071 від 14.03.2005 року позивач є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_2 , 1976 року народження, ОСОБА_3 , 1985 року народження, ОСОБА_4 , 2009 року народження, ОСОБА_5 , 2007 року народження, ОСОБА_6 , 2014 року народження, зареєстровані в будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки Виконавчого комітету Водянської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 01.11.2019 року.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені.

Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання своєї родини, інших осіб.

Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

За правилами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За матеріалами справи відповідачі є членами сім`ї позивача- ОСОБА_2 , 1976 року народження-син, ОСОБА_3 , 1985 року народження-невістка, ОСОБА_4 , 2009 року народження, ОСОБА_5 , 2007 року народження, ОСОБА_6 , 2014 року народження-онуки.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.

Обмеження (втрату) права користування житлом можуть обумовити тільки такі дії членів сім`ї власника житла, які пов`язані зі зловживанням ними своїми правами або з невиконанням покладених на них обов`язків і безпосередньо порушують при цьому права та законні інтереси інших осіб.

За роз`ясненням Пленуму «члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону» (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідачі в спірному жилому приміщенні відсутні понад рік, при цьому поважності причин їх відсутності не встановлено, відповідачі позовні вимоги визнали, про що написали власноручні заяви, суд вважає, що є підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною жилою площею, тому що в даному випадку порушуються житлові права позивача, як власника житла, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами, є законними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391,405 ЦК України, ст.ст. 150,155,156 ЖК УРСР, ст.ст. 4, 5, 76- 81, 258, 264, 265, 268, 273- 279, 352 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Камянсько-Дніпровський районний сектор Управління ДМС у Запорізькій області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , 1976 року народження, ОСОБА_3 , 1985 року народження, ОСОБА_4 , 2009 року народження, ОСОБА_5 , 2007 року народження, ОСОБА_6 , 2014 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Н.І. Комишня