Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/9753/19
Провадження № 2-о/644/38/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого - судді Бугери О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ступницького К.В.,

представника заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однієї сім`єю, заінтересована особа Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, Харківська міська рада, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначено, що вона та померлий ОСОБА_3 є троюрідними сестрою та братом. З двоюрідною тіткою ОСОБА_4 та її сином своїм троюрідним братом ОСОБА_3 вона спілкувалась майже все життя. Вони були зареєстровані та проживали в квартирі АДРЕСА_1 . Тітка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя остання залишила заповіт на її ім`я, після її смерті вона оформила спадкові права на 1/2 частку даної квартири. Брат був непрацездатним, інвалідом 2 групи за психіатричним захворюванням загального характеру, перебував на обліку та одержував пенсію. Вона постійно опікувалась і тіткою, і братом, а після смерті тітки з 04.03.2014 року почала фактично проживати з братом однією сім`єю. Вони вирішувати всі побутові питання не тільки, як співвласники квартири, а як одна родина, займались веденням господарства, вона займалась приготуванням їжі, слідкувала за порядком в квартирі, у них був спільний бюджет, брат віддавав їй свою пенсію, а вона придбавала та постачала продукти харчування. Комунальні послуги сплачували також разом. Після смерті тітки та оформлення свого права власності на 1/2 частку квартири вона не здійснила реєстрацію за вказаною адресою, оскільки була власником частки. В вересні 2013 року брат видав на її ім`я довіреність, з метою управління та розпорядження від його імені його майном та здійснення представництва, а також склав заповіт на свою частку на її ім`я, але пізніше свій заповіт скасував через нестабільний психічний стан. Оскільки документи, що підтверджують їх родинні стосунки не збереглися, встановити даний факт не є можливим. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріуса та подала відповідну заяву, але їй було відмовлено, оскільки є необхідним підтвердити факт родинних стосунків між нею та ОСОБА_3 .. Оскільки вони є троюрідними братом та сестрою віднайти документи, що підтверджують ступінь родинних стосунків не можливим. Вважала за можливим просити суд встановити факт їх постійного проживання на час відкриття спадщини з метою отримання права спадкування в четверту чергу.

В судовому засіданні 12.02.2020 року представник заявниці подану заяву підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічно змісту поданої заяви. В судове засідання призначене на 10.04.2020 року представник подав заяву про завершення розгляду справи за його відсутності та відсутності заявниці, задоволення вимог заяви.

Представник заінтересованої особи Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, у висновках покладаються на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи Харківської міської ради подав письмові пояснення з приводу заяви, посилався на те, що в даному випадку заявницею подано до суду заяву про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не заяву про встановлення факту родинних стосунків, хоча як вбачається із змісту заяви відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину було саме з підстав не доведення факту родинних стосунків. Оспорювали факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та таким, що не доведений належними та допустимими доказами. Вважали, що існує спір про право, який можливо вирішити лише в позовному провадженні, тому є необхідним залишити позовну заяву без розгляду. Доказів щодо неможливості отримати в порядку витребування архівних документів для підтвердження факту родинних стосунків не було надано, тобто, відсутні докази, як б свідчили про намагання заявниці встановити ступінь рідства. Не надано заявником доказів наявності спільного бюджету, спільного харчування, участі у спільних витратах на утримання житла, наявність усних чи письмових домовленості про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які б свідчили реальність сімейних відносин. Покази свідка не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту. Просили відмовити у задоволенні вимог заяви. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся.

Суд, вислухавши доводи представника заявника, свідка ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло в порядку приватизації ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були співвласниками квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується відповідною копією свідоцтва від 30.01.1998 року за №5700.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.03.2014 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , 1929 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі заповіту, посвідченого 16.12.2003 року. На підставі вказаного свідоцтва право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку квартири було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть. Мав 2 групу інвалідності з 01.07.1999 року відповідно до довідки МСЕ №051005 безстроково. Відповідно до копії довідки УПФУ в Орджонікідзевського району м.Харкова перебував на обліку в Управлінні, як одержувач пенсії по інвалідності загального захворювання 2 групи.

За життя ОСОБА_3 склав 23.09.2013 року заповіт на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що був зареєстрований у відповідному Спадковому реєстрі. Також, 23.09.2013 року ОСОБА_3 видав на ім`я ОСОБА_2 довіреність про управління та розпорядження його майном та право на представництво його інтересів, довіреність була видана на строк 3 роки.

Після смерті ОСОБА_3 заявниця ОСОБА_2 звернулась до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 .. Із змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.05.2019 року вбачається, що в заяві про прийняття спадщини заявниця посилалась на те, що вона є троюрідною сестрою померлого. Оскільки на підтвердження родинних відносин із спадкодавцем не було надано ніяких документів у видачі свідоцтва було відмовлено. Роз`яснено право на оскарження прийнятої постанови.

Як вбачається з інформації наданої на ухвалу суду Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 було заведено спадкову справу №3/2019. 11.01.2019 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом звернулась ОСОБА_2 , яка на момент подачі заяви була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , а 07.05.2019 року ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , було подано заяву про прийняття спадщини після смерті її троюрідного брата. 07.05.2019 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі відсутності підтвердження родинних відносин із спадкодавцем. Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право нікому не видавалось. Також, наявна інформація про вчинення заповіту від 23.09.2013 року ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 та його подальше скасування 03.09.2015 року на підставі особистої заяви. Із змісту копії заяви про скасування заповіту від 03.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 особисто скасував посвідчений ним заповіт.

За даними УПСЗН адміністрації Індустріального району ХМР ОСОБА_3 недієздатним не визнавався та опіка йому не встановлювалась в період з 2008 року по день його смерті.

Також представником заявника було надано суду копії квитанцій про оплату за комунальні послуги за період з 2014 по 2018 роки, враховуючи розмір витрат на оплату послуг, та розмір пенсії, що була встановлена ОСОБА_3 , суд вважає, що дані витрати були здійснені спільно.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що з 1968 року проживає в квартирі АДРЕСА_4 , є сусідкою заявниці, її квартира розташована вище на один поверх над квартирою заявниці. Знала за життя і ОСОБА_7 , і її сина ОСОБА_8 . Знала, що ОСОБА_8 має психічне захворювання. Вона його навіть побоювалась, він був сам по собі, загалом спілкувався виключно з заявницею. Підтвердила суду, що заявниця фактично почала проживати в квартирі з ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_9 , до цього вона їх часто відвідувала. Неодноразово бувала в їх квартирі, там був диван, кровать, шафа, часто заходила подзвонити до міському телефону. Постійно бачила заявницю зранку, вона була в домашньому халаті, бачила її коли вона ходила до магазину за покупками, ввечері коли поверталась додому бачила світло в квартирі. Телефонувати заходила і вранці, і ввечері, коли приходила заявниця то щось готувала на кухні, то кормила ОСОБА_10 ОСОБА_11 називала заявницю хрещеницею. В квартирі були речі заявниці, бачила особисто, як після смерті тітки ОСОБА_11 заявниця перевозила свої речі до квартири у великих сумках, бачила як вони купували посуд. Після смерті ОСОБА_8 заявниця приносила пироги поминати його. Тобто, повністю підтверджувала саме фактичне проживання заявниці в квартирі постійно та факти ведення спільного господарства з померлим ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осі якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В даному випадку встановлення факту проживання однією сім`єю є необхідним заявниці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , інших спадкоємців після його смерті немає, заяв про прийняття спадщини після його смерті окрім заяви ОСОБА_2 ніким не подавалось, отже спору про право немає.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявниця зверталась до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після померлого, та їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було рекомендовано звернутись до суду.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Відповідно до статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п..

В ході розгляду справи було встановлено, що заявниця та померлий з 2013 року є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , відповідно до наданих суду копій квитанцій про сплату комунальних послуг спільно несли витрати на утримання цього майна. Про спільне проживання та харчування починаючи з моменту смерті ОСОБА_4 , тітки заявниці, а саме з 16.07.2013 року, свідчать покази свідка, безпосередньо сусідки, яка неодноразово бувала в квартирі та спілкувалась з заявницею та померлим. Також, про наявність спільних домовленостей щодо розпорядження майном, представництва інтересів свідчить й довіреність, що була видана померлим на ім`я заявниці в 2013 році з терміном дії на 3 роки. Окрім цього, будь-яких перешкод в здійсненні реєстрації за місцем розташування квартири у заявниці починаючи з 2013 року не було, оскільки вона вступила у спадщину у вигляді 1/2 частки цієї квартири та мала право зареєструватись за місцем своєї власності, але здійснила це лише в 2019 році. Також, в 2013 році померлий склав заповіт на ім`я заявниці, а в 2016 році його скасував. Спору про спадкове майно немає, спадковою є 1/2 частка квартири, що належала померлому, інша 1/2 частка квартири належить заявниці на праві власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 .. Доводи щодо відсутності підстав для задоволення зави з урахуванням звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не заявою про встановлення факту родинних стосунків, з урахуванням підстави відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування саме з причин не підтвердження факту родинних стосунків, суд не приймає до уваги. В даному випадку, заявниця посилалась на те, що вона є троюрідною сестрою померлого ОСОБА_8 та була двоюрідною племінницею тітки ОСОБА_11 , яка була ще й її хрещеною, але навіть для звернення до суду із відповідною заявою про встановлення факту родинних стосунків вона не мала б можливості надати документи, оскільки вони не збереглися, а також не мала б можливості запросити свідків, враховуючи ступінь рідства. Оскільки законом передбачено можливість встановлення факту спільного проживання на момент відкриття спадщини та виникнення права на спадкування в порядку четвертої черги, саме такий спосіб захисту було обрано заявником, та це є її правом. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт спільного проживання не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини в ході розгляду справи був підтверджений, встановлення даного факту впливає на питання спадкування та в позасудовому порядку встановити даний факт не є можливим.

Керуючись ст.3 СК України, ст.ст. 4, 11, 12, 81, 89, 90, 264-268, 293, 315, 317, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , більше ніж 5 років до часу відкриття спадщини.

Повний текст рішення виготовлений 10.04.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя О.В. Бугера