Провадження № 4-с/752/95/20
У Х В А Л А

іменем України

11 березня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції Бахрушина Андрія Миколайовича, -

в с т а н о в и в:

у червні 2018 року скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просив визнати дії старшого державного виконавця Бахрушина А.М. неправомірними, встановити факт розповсюдження старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції Бахрушиним А.М. недостовірної інформації щодо громадянина України ОСОБА_1 - боржника у ВП № 532314588 від 13.01.2017 року та зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції Бахрушина А.М. усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом спростування інформації, викладеної в листі-відповіді на адвокатський запит від 21.05.2018 року № 53231588/20 щодо фактів направлення викликів державного виконавця та фактів неприбуття ОСОБА_1 на дані виклики, направивши відповідного листа громадянину України ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення відправленої кореспонденції, цінним листом з описом.

Скарга обґрунтована тим, що державний виконавець, надавши відповідь на адвокатський запит, вказав в останній відомості, що не відповідають дійсності. В зв`язку з цим, просить скаргу задовольнити.

Скаржник в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням скаргу розглянути у його відсутність, вимоги якої підтримує у повному обсязі.

Державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції Бахрушин А.М. в судове засідання не з`явився, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив.

Однак, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, в силу ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 752/19032/15-ц, виданий Голосіївським районним судом м. Києва 05.01.2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

12.05.2018 року адвокатом ОСОБА_1 - Морозом А.М. здійснено адвокатський запит державному виконавцю Бахрушину А .М.

21.05.2018 року державним виконавцем Бахрушиним А.М. надано відповідь № 53231588/20 адвокату Морозу С.Ю. на вих. № 12/05-18 від 12.05.2018 року, в якому визначено про перебування у відділі виконавчого провадження за виконавчим листом № 752/19032/15-ц, виданим Голосіївським районним судом м. Києва 05.01.2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. За ВП № 53231588 на адресу боржника направлено два виклики від 03.04.2017 року та від 24.04.2018 року, на обидва виклики боржник не з`явився. До відповіді додано додатки на 4 аркушах. Проте, встановити які саме, з матеріалів скарги не вбачається за можливе.

Мотивуючи ж свою позицію, скаржник посилається на те, що державним виконавцем при наданні відповіді додано фіскальний чек від 04.05.2018 року, котрий жодним чином не стосується викликів від 03.04.2017 року та від 24.04.2018 року, які він не отримував.

Посилається лише на отримання 11.05.2018 року виклику від 20.04.2018 року.

Додані до скарги документи за підписом державного виконавця Бахрушина А.М. на їх вид, дату ідентифікувати також не вбачається можливим з огляду на здійснений спосіб їх копіювання скаржником.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

Згідно з п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подано скаргу на дії державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд установив, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом, а скаржник фактично не погоджується і змістом викладеного у відповіді державного виконавця № 53231588/20 від 21.05.2018 року, вважаючи викладену в останній інформацією недостовірною та такою, що порушує його права, та вимагаючи її спростування.

У зв`язку із цим, суд надходить до висновку про те, що між учасниками виконавчого провадження існує спір.

Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання. Спір про право розглядається виключно у позовному провадженні. Позовне провадження - це вид провадження у цивільному процесі, у якому розглядається спір про право цивільне, тобто спір, який виникає з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Отже, лише позовне провадження спрямоване на вирішення спору про право.

Предметом скарги у цій справі є оцінка законності дій державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Неправомірні дії - дії, що порушують вимоги закону або інших нормативних актів, здійснюється всупереч праву. Вони являють собою заборонені нормами права форми поведінки суб`єктів права та порушують приписи юридичних норм. Отже, суть протиправності зводиться до об`єктивного порушення закону.

Судом встановлено, що державний виконавець, дії якого оскаржуються, розглянув заяву сторони виконавчого провадження та сповістив зацікавлених осіб про вчинені виконавчі дії, що не свідчить про протиправну його поведінку.

При цьому посилання скаржника на порушення державним виконавцем п`ятиденного терміну надання відповіді на адвокатський запит, як то визначено ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки з матеріалів справи не вбачається за можливе встановити дату направлення та отримання адвокатського запиту. Скаржником доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не надано з даного приводу.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, якщо оскаржуванні рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволені скарги.

З наявних матеріалів справи не вбачається порушення державним виконавцем прав, свобод чи законних інтересів скаржника при здійсненні дій по виконанню рішення суду, скарга є недоведеною та необгрунтованою.

За таких обставин, скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції Бахрушина Андрія Миколайовича - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Хоменко