Справа № 289/28/19
Номер провадження 2/289/43/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2019 АТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця за кредитним договором від 25.08.2011 на загальну суму 9378,50 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.08.2011 між позивачем та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після смерті якого відповідачі у справі прийняли спадщину, оскільки проживали з ним на момент смерті. ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач на адресу відповідачів направив лист-претензію щодо погашення кредитного боргу спадкодавця, який відповідачами проігноровано. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 25.08.2011 в розмірі 9378,50 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн.

13.09.2019 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 07.10.2019 (а.с.67).

25.09.2019 від відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачі просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вони як спадкоємці першої черги після смерті їх сина ОСОБА_3 до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не зверталися у зв'язку із відсутністю спадкового майна, тому вимога позивача про солідарне стягнення заборгованості в заявленому позивачем розмірі є незаконною (а.с.75-77).

30.10.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначає про законність заявлених позовних вимог до спадкоємців боржника, при зверненні до суду дотримано строк позовної давності, а тому просить суд задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі (95-97).

09.01.2020 суддею Сіренко Н.С. вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання на 27.02.2020 (а.с.109).

Ухвалою суду від 27.02.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.04.2020 (а.с.117).

В судове засідання належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання сторони не з`явилися (а.с.126,127,129,130).

В матеріалах справи наявні заяви від сторін про розгляд справи без їх участі (а.с.57,88,89).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.08.2011 ОСОБА_3 подав банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Своїм підписом на анкеті-заяві ОСОБА_3 підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радомишьського РУЮ у Житомирській області (а.с.36).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість позичальника ОСОБА_3 перед ПриватБанком за кредитним договором від 25.08.2011 становила 4883,85 грн., яка складається з наступного: 2904,43 грн. - залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту); 1979,42 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками. З зазначеного розрахунку також вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , в рахунок погашення заборгованості 11.04.2015 сплачено 10928,00 грн. (а.с.5-6).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1282 ЦПК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України (в редакції чинній на момент смерті боржника) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76-82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно наданих позивачем доказів 12.12.2015 в порядку ст. 1281 ЦК України Кредитор направив в Радомишльську нотаріальну контору Претензію кредитора на суму заборгованості в розмірі 9378,50 грн. (а.с.41), на підставі цієї претензії кредитора заведена спадкова справа №5/2016 до майна ОСОБА_3 , що підтверджується листом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 26.01.2016 № 46/02-14. У відповіді на претензію нотаріальна контора також повідомила позивача, що станом на 26.01.2016 спадкоємці ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини до Радомишльської державної нотаріальної контори не зверталися (а.с.42).

25.10.2018 позивач на адресу відповідачів направив лист-претензію щодо погашення кредитного боргу спадкодавця на суму 9378,50 грн. (а.с.43,44).

Таким чином позивач дізнався про відкриття спадщини та набувши право вимоги кредитодавця до спадкоємців позичальника найпізніше у грудні 2015 року, лист-претензію відповідачам направив в жовтні 2018 року, а до суду з позовом звернувся лише в січні 2019 року, тобто з пропуском строків, передбачених статтею 1281 ЦК України. Недотримання кредитором встановлених частинами другою і третьою статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

При цьому, поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15).

Аналогічні висновки щодо застосування положень статей 1281 та 1282 ЦК України викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).

З урахуванням викладеного, на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 19, 81, 141,263-265, ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовну Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (адреса місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, КОД ) до ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за кредитом спадкодавця.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. С. Сіренко