КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1439/20
Провадження № 2-з/552/12/20
УХВАЛА

09.04.2020 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтава в складі судді Миронець О.К., за участю секретаря судових засідань Рибальченко О.П. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ухвали судді Київського районного суду м. Полтави від 31.03.2020 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Київської районної в м. Полтаві ради , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора виконавчого комітету Полтавської міської ради Колісник Юлії Ігорівни про визнання незаконним та скасування рішення.

07.04.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просить суд забезпечити позов та заборонити відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самостійно або через інших осіб вчиняти дії з будівництва малих конструкцій, інших господарських споруд, влаштування замощень та здійснення насаджень на частині земельної ділянки розміром 0,0264 га по якій проведено каналізаційну мережу до будинку по АДРЕСА_1 до прийняття судом рішення по справі №552/1439/20. В своїй заяві вказує, що на спірній земельній ділянці відповідачі проводять будівельні роботи та здійснюють насадження.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову приходить до таких висновків.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на те, що відповідачі здійснюють асфальтоване замощення та насадження дерев на земельній ділянці розміром 0,0264 га не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій відповідачами, а саме лише посилання в заяві на такі дії , що є не достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.150 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволені заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільно процесуальним Кодексом України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м.Полтави протягом 15 днів з дня її проголошення.

Текст ухвали складено та підписано 09.04.2020 року.

Суддя Миронець О.К.