ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 624/751/17

Провадження № 22-ц/818/1722/20

14 квітня 2020 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Котелевець А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_4 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року у складі судді Нестеренко О.С. по справі № 624/751/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації і відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації і відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що він займається сорок років мисливством. Починаючи з 17 лютого 2008 року відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поширюють стосовно нього недостовірну, негативну інформацію, чим порушують його честь, гідність та ділову репутацію, а саме: на загальних зборах Чапаєвського первинного мисливського колективу було винесено питання стосовно його виключення з членів УТМР, потім на засіданні президії Кегичівської районної організації УТМР, Харківської обласної організації УТМР та на Всеукраїнській Раді УТМР. Крім цього, члени Чапаєвського первинного мисливського колективу поширювали неправдиву, ганебну інформацію щодо нього між місцевими жителями і мисливцями з інших місцевостей.

У винесеному питанні на загальних зборах Чапаєвського первинного мисливського колективу про виключення його з членів Чапаєвського первинного мисливського колективу УТМР вказано: про "Грубе порушення правил мисливства при відстрілі хижаків ОСОБА_1 , що мало наслідком смерть мисливської собаки по кличці « Ардан », яка належала ОСОБА_2 " Ці збори мали місце 23 квітня 2008 року.

Така інформація зачіпає його інтереси, оскільки є неправдивою та недостовірною.

Згідно виписки з протоколу № 6 засідання президії Харківської обласної ради УТМР від 10 липня 2008 року встановлено, що на місці події не було проведено експертизу собаки( місце поранення, номер дробу і т.д.); не було проведено огляд собаки у районній ветеринарній клініці. Рішення загальних зборів ЧПК від 23 квітня 2008 року про виключення ОСОБА_6 із членів ЧПК за грубе порушення правил полювання при відстрілі хижаків вважати необгрунтованим.

Вважає, що у загибелі собаки Ардана він не був винен, а виходячи з характеру пострілів собака загинула від пострілу ОСОБА_7 .

ОСОБА_2 та його друзі після загибелі собаки постійно перестрівали його на полюванні, виганяли, виражалися нецензурною лайкою, ображали, а сам ОСОБА_2 навіть почав погрожувати фізичним насильством.

Поширенням неправдивої інформації відповідачі створили негативну соціальну оцінку його особи в очах оточуючих, значно знизилась оцінка його якостей як мисливця третіми особами. Його мисливські здібності були поставлені під сумнів іншими мисливцями, які почали уникати його, цькувати, деякі навіть погрозами «виганяли» з полювання. Так, після вказаного колективного звернення до нього довгий час тривали перевірки, що принижували авторитет.

Особливо вразили виказування ОСОБА_3 на засіданні президії Кегичівської районної організації УТМР 07 червня 2016 року при розгляді його заяви про поновлення в членстві УТМР Кегичівської районної організації, що містять наклеп та образу, а саме: «Коли я працював головою Кегичівської районної ради найбільше скарг і доносів на всіх було саме від ОСОБА_1 ». Цим неправдивим висловом ОСОБА_3 справив негативне враження про нього в очах присутніх і вплинув на негативне вирішення питання щодо поновлення його в членстві. Крім цього, підняв його на сміх як скаржника і негідну людину, чим спричинив йому ще більш душевні страждання.

Внаслідок негативних висловлювань на його адресу йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000 грн.

Просить визнати висловлювання щодо нього такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію; зобов`язати відповідачів вибачитись перед ним на загальних зборах Кегичівської районної організації УТМР та спростувати відомості щодо його причетності до загибелі мисливської собаки Ардана , а також інформацію, що він є «постійним скаржником» та донощиком; стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. та понесені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Обставини на які посилається позивач є недостовірними та не відповідають дійсності. ОСОБА_1 не надано доказів достовірності інформації та саме які його особисті права були порушені, а також не доведено факту, що поширена, на його думку, недостовірна інформація, завдає шкоди особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не надано доказів порушення його немайнових прав, а тому підстав для спростування інформації та стягнення моральної шкоди немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

У винесеному питанні на загальних зборах Чапаєвського первинного мисливського колективу про виключення його з членів Чапаєвського первинного мисливського колективу УТМР було викладено, зокрема, наступне: « Грубе порушення правил мисливства при відстрілі хижаків ОСОБА_1 , що мало наслідком смерть мисливської собаки по кличці « Ардан », яка належала ОСОБА_2 », хоча це не було підтверджено ані експертизою, ані в адміністративному чи кримінальному провадженні. Згідно змісту виписки з протоколу загальних зборів Чапаєвського первинного мисливського колективу від 23 квітня 2008 року зазначаються виступи членів ЧПК, у яких викладені уточнення вказаного: конкретні факти начебто його протиправних, не етичних дій. Зазначена в колективній заяві відповідачів на загальних зборах Чапаєвського первинного мисливського колективу інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності.

Склад правопорушення був вказаний і обґрунтований у позовній заяві, що є підставою для стягнення моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 просять рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу буз задоволення.

Як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , хоча і опосередковано, але визнано факт вбивства мисливської собаки ОСОБА_2 , підтверджено цей факт при зверненні до Кегичівського районного суду і як наслідок визнання ним мирової угоди за участі судді і погодження на виплату компенсації за вбиту собаку, хоча в даний час позивач мотивує таке своє рішення намаганнями залагодження конфлікту та небажанням вступати в конфлікт зі своїми колегами по мисливству та особисто ОСОБА_2 .

Починаючи з 2008 року ОСОБА_2 ні в яких зборах, обговореннях та інших заходах, в тому числі що стосувалися виключення чи поновлення права на полювання, пов`язаних з ОСОБА_9 , не брав та у відношенні позивача будь - яких

заяв , виступів та обговорень взагалі не робив.

Після виключення ОСОБА_1 з лав Товариства після інциденту з загибеллю собаки ОСОБА_1 поновився в лавах мисливського колективу та плідно займався мисливством на загальних підставах аж до 2014 року, а причиною звернення до суду стало його виключення з мисливського колективу Кегичівського УТМР саме не за вбивство собаки на полюванні в 2008 році, а за факт систематичної несплати членських внесків на протязі 2014-2016 років.

ОСОБА_3 до виключення з лав УТМР ОСОБА_1 в 2008 році та в 2014 року ніякого відношення взагалі не мав.

07 червня 2016 року ОСОБА_3 був присутній на засіданні президії Кегичівської районної організації УТМР як член президії. На даному засіданні розглядалося питання щодо скарги ОСОБА_1 про поновлення його в членстві Кегичівської р/о УТМР за присутності Голови Харківської ОО УТМР та Голови Дніпропетровської ОО УТМР як представника на зборах Всеукраїнської ради УТМР). Серед інших виступаючих в обговоренні ( сім чоловік ) ОСОБА_3 висказав свою суб`єктивну думку по даному питанню, зауваживши, що кожен мисливець повинен виконувати відповідні правила згідно законодавства України щодо мисливства, а також дотримуватися відповідних моральних та етичних норм поведінки. Ніяких тверджень, фактів, які б ображали людську гідність, честь або ділову репутацію ОСОБА_1 , а також реплік, які могли взагалі вплинути та змінити думку всіх присутніх на засіданні президії, ОСОБА_3 конкретно наведено не було.

Позивачем не доведено завдання відповідачами будь якої шкоди, в тому числі моральної, не доведено причинний зв`язок між загибеллю мисливської собаки в 2008 році та виключенням останнього з лав УТМР за систематичну несплату членських внесків починаючи з 2014 року і суттєвої ролі в цьому відповідачів.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_4 зазначає, що відповідачі перекручують події в хронологічній послідовності, роблять логічні висновки з різними за значенням подіями, які одні не стосуються інших, намагаються перекрутити обставини справи. Користуючись своїм становищем відповідачі порушують його права, а коли розуміють, що їх така поведінка матиме негативні для них наслідки, намагаються приховати все це, аби не нести відповідальність.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з тих обставин, що підстав для спростування інформації та стягнення моральної шкоди не вбачається.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Так, під гідністю необхідно розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти.

З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що інформація, викладена в колективній заяві на загальних зборах Чапаєвського первинного мисливського колективу щодо вчинення ним грубого порушення чинних правил полювання та провини у загибелі мисливської собаки є не достовірною та порушує його права, оскільки негативно вплинула на його репутацію як мисливця.

17 лютого 2008 року під час полювання загинула мисливська собака Ардан , що належала ОСОБА_2 , що не оспорюється сторонами. Як вбачається з копії протоколу зборів членів Кегичівського РО УТМР від 03 травня 2008 року ОСОБА_1 виключено з членів УТМР за грубе порушення правил мисливства , а також спричинення матеріальної та моральної шкоди мисливцю ОСОБА_2 .

Протоколом виїзної президії Кегичівського РО УТМР від 21 червня 2008 року рішення президії залишено в силі. Згідно протоколу зборів Чапаєвського ПОК на підставі Глави 3 ст. 36 п. В та З статуту товариства мисливцев та рибалок за грубе порушення правил мисливства, а також за спричинення матеріальної та моральної шкоди мисливцю ОСОБА_2 виключено ОСОБА_1 з членів товариства. Рішення прийнято одноголосно.

Даних, що вищезазначене рішення скасовано матеріали справи не містять.

В подальшому, що не заперечується сторонами, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в ході судового розгляду досягнуто мирової угоди щодо відшкодування позивачем матеріальних збитків, спричинених смертю собаки.

За таких обставин підстав для спростування відомостей щодо причетності ОСОБА_1 до загибелі собаки не вбачається.

Щодо посилань ОСОБА_1 про порушення його прав при розгляді його скарги про поновлення в членстві УТМР, оскільки внаслідок критичних висловлювань ОСОБА_3 прийнято негативне рішення, то дані твердження обґрунтовано не прийнято судом першої інстанції та не приймаються судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи після виключення ОСОБА_1 у 2008 році з УТМР в подальшому йому поновлено членство у мисливському товаристві але, у відповідності до п. 5.3. статуту УТМР у зв`язку з систематичною несплатою ОСОБА_1 членських внесків він вважається таким, що вибув з членів товариства(а.с.24 оборот).

Дані обставини позивачем не спростовано.

Також, з протоколу засідання президії Кегичівської РО УТМР від 07 червня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3 лише зазначено, «коли я працював головою Кегичівської районної ради найбільше скарг на громадян приходило від ОСОБА_1 ».

Дане висловлювання містить лише оціночне судження та не може вважатися недостовірною інформацією, що підлягає спростуванню.

Обґрунтовуючи спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 зазначає, що після випадку загибелі собаки він зазнав цькувань та його почали виганяти з полювань інші мисливці тощо.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів на підтвердження даних обставин щодо негативного поводження щодо нього та висловлювання образ.

Відповідно до частини першої та пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи відсутність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні також і цієї позовної вимоги.

За таких обставин, враховуючи, що відсутній юридичний склад порушення, на яке вказує позивач, відсутній факт поширення інформації, що порушує особисті немайнові права позивача, або завдає шкоди особистим немайновим благам, чи перешкоджає їм повно і своєчасно здійснювати свої особисті немайнові права, що має для них негативні наслідки підстав для задоволення позову не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права; підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2020 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

А.В. Котелевець