ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/719/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Москаленко А.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу, визначення місця проживання трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з матір`ю та поділ майна подружжя.

Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.01.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 49. У подружжя народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З часом почуття любові, поваги та розуміння згасли, поступово стосунки між сторонами зіпсувалися та фактичні сімейні відносини припинились. Сторони не ведуть спільного сімейного життя, не мають спільного побуту та взаємних зобов`язань як подружжя протягом останніх двох років. З вересня 2017 р. сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного сімейного бюджету не мають, не підтримують жодних відносин як чоловік та дружина.

Позивач просить визначити місце проживання дітей з нею посилаючись на те, що має постійне місце проживання за місцем реєстрації та створює всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей, на обліку у психіатра чи нарколога не перебуває.

Вказуючи, що під час шлюбу була набута квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , позивач просить визнати за нею право приватної власності на усю квартиру.

Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову у повному обсязі.

Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні.

Оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав.

Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання, при цьому домовились про розірвання шлюбу, проживання дітей з матір`ю та поділ майна шляхом виділу позивачу набутої у шлюбі квартири.

Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства.

Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності (частина 1 статті 69 Сімейного кодексу України).

Згідно приписів статті 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

У разі поділу майна, що є об`єктом частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина 1 статті 70 Сімейного кодексу України).

Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України покладає на відповідача 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Керуючись статтями 200, 206, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 16.01.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 49, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2380,52 гривень.

Повернути ОСОБА_1 частину судового збору, що становить 2380,52 гривень, сплаченого згідно квитанції № 0.0..1 від 21.02.2020.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Повне судове рішення складене 25.02.2020