РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Сауляк Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Херсонська регіональна біржа нерухомості, про визнання договору дійсним та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Херсонська регіональна біржа нерухомості, у якому просила визнати укладений на Херсонській регіональній біржі нерухомості договір міни № 1218 від 25.07.2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дійсним; визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтувала тим, що на Херсонській регіональній біржі нерухомості укладений договір міни № 1218 від 25.07.2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про обмін квартири АДРЕСА_2 . Договір зареєстрований Херсонським межрегіональним бюро технічної інвентаризації 19.09.2002 року в реєстровій книзі №11 за реєстровим №316. ОСОБА_3 20.05.2014 року складено заповіт, яким на випадок її смерті заповідала житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, після її смерті відкрилась спадщина. 23.09.2016 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючий документ не посвідчений нотаріально, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 25.02.2019 року справу прийнято до провадження та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою від17.04.2019 року витребувано з КП «ХБТІ ХОР» матеріали інвентарної справи та з Другої Херсонської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 23.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Представник Відповідача до суду не з`явився, відзив на позов не надав, причини неявки суду, не повідомив.

За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, в тому числі матеріали інвентарної справи № 13694, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25.07.2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , був укладений договір міни № 1218 від 25.07.2002 року про обмін квартири АДРЕСА_2 .

Вказаний договір №1218 посвідчено на Херсонській регіональній біржі нерухомості та зареєстрований Херсонським межрегіональним бюро технічної інвентаризації 19.09.2002 року в реєстровій книзі №11 за реєстровим №316.

Згідно постанови державного нотаріуса Другої Херсонської державної нотаріальної контори від 03.09.2016 року ОСОБА_1 відмовлено про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на житловий будинок АДРЕСА_1 правовстановлюючий документ не посвідчений нотаріально.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки договір купівлі-продажу сторонами було укладено у 2002 році через реєстрацію Херсонською регіональною біржою нерухомості, суд застосовує відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 48 ЦК УРСР передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

По недійсній угоді кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 27 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав те обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб і спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 , спадкоємцем майна померлого за законом є позивач, яка у встановленому Законом порядку звернулася із заявою до Другої Херсонської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Матеріалами справи підтверджено, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла позивач, в порядку спадкування за заповітом.

Згідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права спадщину.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12, 81, 89, 141, 200, 206, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 16, 220, 328, 655, 656 ЦК України, ст.47 УРСР (в редакції 1960 року), суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Херсонська регіональна біржа нерухомості, про визнання договору дійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати укладений на Херсонській регіональній біржі нерухомості договір міни № 1218 від 25.07.2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про обмін квартири АДРЕСА_2 , дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає у будинку АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ю.М.Єпішин