Справа № 712/7142/2012 Провадження № 2/304/1/2020
У Х В А Л А

10 квітня 2020 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Ганька І. І.,

з участю секретаря судового засідання - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 712/7142/2012 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Ужгородської міської ради Закарпатської області, виконавчого комітету Ужгородської міської ради, департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, управління Держземагенства в Ужгородському районі, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Ужгородське міськрайонне управління юстиції та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Закарпатській області про порушення права на елементи благоустрою та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою прибудинкової території, визнання незаконними та скасування рішень, державних актів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Ужгородської міської ради Закарпатської області, виконавчого комітету Ужгородської міської ради, департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, управління Держземагенства в Ужгородському районі, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Ужгородське міськрайонне управління юстиції та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Закарпатській області, в якому, змінивши предмет позовних вимог, просять визнати незаконним та скасувати пункт 1.12. рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 243 від 11 серпня 2010 року «Про затвердження містобудівних обґрунтувань і містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок» щодо відведення відповідачу ОСОБА_8 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку; визнати незаконним та скасувати пункт 1.3. рішення Ужгородської міської ради V сесії V скликання № 1532 від 27 серпня 2010 року «Про надання земельних ділянок» щодо затвердження проекту відведення та надання в приватну власність земельної ділянки площею 0,06 га по АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_8 для будівництва та обслуговування житлового будинку; визнати незаконним та скасувати пункт 1.1. рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 322 від 01 жовтня 2010 року «Про затвердження містобудівних обґрунтувань і містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок» щодо зміни відповідачу ОСОБА_8 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для змішаного використання - житлової забудови та комерційного призначення; визнати незаконним та скасувати пункт 3.2. рішення Ужгородської міської ради V сесії V скликання № 1610 від 15 жовтня 2010 року «Про регулювання земельних відносин» щодо зміни цільового призначення відповідачу ОСОБА_8 власної земельної ділянки площею 0,06 га для змішаного використання (житлової забудови та комерційного призначення) по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним державний акт на право приватної власності серії ЯЛ №084890 на земельну ділянку площею 0,0600 га по АДРЕСА_1 , виданий 15 вересня 2010 року на ім`я ОСОБА_8 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнати недійсним державний акт на право приватної власності серії ЯЛ № 204883 на земельну ділянку площею 0,0600 га по АДРЕСА_1 , виданий 27 жовтня 2010 року на ім`я ОСОБА_8 з цільовим призначенням для житлової забудови і комерційного використання; визнати недійсним договір купівлі-продажу № 3418 від 28 жовтня 2010 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Селехман О.А., на підставі якого видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 240456 від 03 листопада 2010 року; визнати недійсним державний акт на право приватної власності серії ЯЛ № 240456 на земельну ділянку площею 0,0600 га по АДРЕСА_1 , виданий 03 листопада 2010 року на ім`я ОСОБА_5 з цільовим призначенням для житлової забудови і комерційного використання, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення вказаного позову, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер :17:001:0057, на якій розташовано багатоквартирний житловий будинок та прибудинкова територія до нього за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії, спрямовані на відчуження вказаної земельної ділянки, а також заборонити ДП «СЕТАМ» проведення торгів із продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0300 га, кадастровий номер :17:001:0377, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , номер лоту 413256, яка є частиною земельної ділянки, загальною площею 0,0600 га, що є предметом спору у даній справі. Заяву мотивує тим, що 08 квітня 2020 року стало відомо, що на офіційному сайті державної системи електронних торгів «СЕТАМ» оприлюднені, призначені на 14 квітня 2020 року, торги з продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0300 га, кадастровий номер :17:001:0377, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , номер лоту 413256. Згідно характеристики з фотофіксацією вказаної земельної ділянки та характеристики з фотофіксацією земельної ділянки, загальною площею 0,0600 га, що є предметом спору у даній справі, а також Висновку № 9938 судової земельно-технічної експертизи у даній цивільній справі від 19 вересня 2018 року, земельна ділянка, загальною площею 0,0300 га, що стала об`єктом продажу, є частиною земельної ділянки, загальною площею 0,0600 га, що є предметом спору у даній справі. Вважає, що відчуження ДП «СЕТАМ» зазначеної земельної ділянки на виконання результатів проведених електронних торгів призведе до появи нового власника, який у свою чергу може вільно розпорядитися нею, в тому числі, перепродавши її декілька разів різним особам, що у подальшому унеможливить виконання рішення суду у даній справі та, за таких обставин, його порушені права та права інших позивачів в результаті розгляду спору судом відновлені не будуть. На підставі наведеного просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

У порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви та необхідні для її розгляду матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік видів забезпечення позову визначено в ст. 150 ЦПК України, серед яких процесуальний закон передбачає накладення арешту на майно та заборону вчиняти певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з шкодою, завданою можливим відчуженням земельної ділянки, загальною площею 0,0300 га, що стала об`єктом продажу, та є частиною земельної ділянки, загальною площею 0,0600 га, що є предметом спору у даній справі.

Встановлено, що спір між сторонами у даній справі виник щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер :17:001:0057, та відповідно з приводу похідних від основної вимог - визнання незаконними та скасування рішень, державних актів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Як вбачається з висновку № 9938 судової земельно-технічної експертизи від 19 вересня 2018 року земельна ділянка, площею 0,0600 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :17:001:0057, входить (накладається) до площі, меж земельної ділянки за Генеральним планом міста Ужгорода, затвердженого рішенням ХХІХ сесії ІV скликання Ужгородської міської ради № 313 від 04 червня 2004 року, на якій розташовано багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 та прибудинкова територія до нього; площа накладання становить 0,0600 га (Т. 5, а. с. 144-151).

В той же час, як вбачається з даних офіційного сайту державної системи електронних торгів «СЕТАМ», на 14 квітня 2020 року призначені торги з продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0300 га, кадастровий номер :17:001:0377, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення: «для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, землі житлової та громадської забудови», номер лоту 413256, яка згідно відкритих даних публічної кадастрової карти України, Додатку № 1 до висновку №9938 від 19 вересня 2018 року (Т. 5, а. с. 149) та з врахуванням співставлення кодованої цифрової послідовності кадастрових номерів, з якої вбачається, що обидві земельні ділянки знаходяться в межах одного кадастрового кварталу, земельна ділянка, загальною площею 0,0300 га, кадастровий номер :17:001:0377, є частиною спірної земельної ділянки.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання у право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими слова¬ми, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п.44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

Отже суд вважає, що можливе відчуження спірного майна може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, а відтак звернувшись до суду із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, заявником належним чином обґрунтовано та доведено необхідність застосування такого заходу як накладення арешту на майно із забороною вчинення будь-яких дій щодо такого з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів.

На підставі викладеного та керуючись 149-153, 258-260, 263 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Ужгородської міської ради Закарпатської області, виконавчого комітету Ужгородської міської ради, департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, управління Держземагенства в Ужгородському районі, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Ужгородське міськрайонне управління юстиції та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Закарпатській області про порушення права на елементи благоустрою та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою прибудинкової території, визнання незаконними та скасування рішень, державних актів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу - задовольнити повністю.

Накласти арешт земельну ділянку, загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер :17:001:0057, на якій розташовано багатоквартирний житловий будинок та прибудинкова територія до нього за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії, спрямовані на відчуження вказаної земельної ділянки.

Заборонити Державному підприємству «СЕТАМ» (; місцезнаходження: 04053 м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6; місцезнаходження регіональної філії: 88000 Закарпатська область м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, № 14) проводити торги з продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0300 га, кадастровий номер :17:001:0377, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , номер лоту 413256, цільове призначення: «для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, землі житлової та громадської забудови».

Копію ухвали суду для негайного виконання надіслати до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та регіональної філії Державного підприємства «СЕТАМ» у Закарпатській області, а також усім іншим учасникам справи для відома.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - правила ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.