Провадження №2-о/522/203/20
Справа № 522/3831/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання: Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 в період з січня 2003 року по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою визнання заявника спадкоємцем четвертої черги за законом.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 10.03.2020 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання на 06.04.2020 року та витребувано копію спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_3 від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О.М.

20.03.2020 року судом отримана витребувана спадкова справа.

В судовому засіданні 06.04.2020 року, заявник ОСОБА_1 вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник заявника, адвокат Вдовіченко Г.М., вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_1 почала спільно проживати з ОСОБА_3 в частині домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 з 13.01.2003 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що заявниця та спадкодавець мали спільний бюджет і побут, вели спільне господарство, допомагали один одному та спільно несли витрати по ремонту та утриманню житла, оплаті комунальних послуг. Причиною постійного проживання у спадкодавця стали ті обставини, що колишній чоловік ОСОБА_1 виселив 13.01.2003 року заявницю, яка перебувала в стані вагітності, з житлового приміщення в АДРЕСА_1 , де вони разом мешкали. На той час ОСОБА_3 була непрацездатною, хворою та одинокою. Єдина її донька - ОСОБА_4 переїхала на постійне місце проживання до Німеччини. Протягом всього часу ОСОБА_1 надавала спадкодавцю свою допомогу, оплачувала послуги перевезення до лікарні, допомагала її пересуватись та супроводжувала, купувала лікарські засоби. В свою чергу, ОСОБА_3 допомагала заявниці по догляду за дітьми, допомагала із навчанням. ОСОБА_1 організувала та здійснила поховання спадкодавця.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася. До суду надійшла письмова заява, з якої вбачається, що їй відомо про слухання цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом. Також, у заяві вказано, що вона визнає вимоги у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що особисто їй відомо, що ОСОБА_1 дійсно почала проживати у житлі ОСОБА_3 з 13.01.2003 року, оскільки її вигнав з дому колишній чоловік. З того часу вони жили однією сім`єю, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, заявниця турбувалася про спадкодавця, доглядала за нею, лікувала її, робила необхідний ремонт в приміщеннях, міняла сантехнічні прибори. В свою чергу, ОСОБА_3 допомагала заявниці по догляду за дітьми, вважала їх своїми внуками. Знала, що єдина донька спадкодавця ОСОБА_3 виїхала на постійне місце проживання в Німеччину, бачила її лише один раз на похоронах.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 9/100 частин домоволодіння під АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказана частина домоволодіння.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому, спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 - донька ОСОБА_4 подала до спадкової справи № 17/2019 заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 .

Згідно копії спадкової справи - інші спадкоємці, які б прийняли спадщину фактично або подали заяви про прийняття спадщини, в тому числі заінтересована особа ОСОБА_2 - відсутні.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Для підтвердження проживання однією сім`єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Так, в матеріалах справи наявні належні докази, які підтверджують факт проживання більш 5 років ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю у період з 13 січня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, це підтверджується копією спадкової справи № 17/2019 ; довідкою №3 ОСОН «Приморський» про те, що ОСОБА_1 з 13.01.2003 року проживала в домоволодінні АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відміткою в паспортному документі ОСОБА_1 від 10.07.2017 року про реєстрацію в домоволодінні АДРЕСА_1 ; копіями довідок про реєстрацію неповнолітніх дітей заявника за цією ж адресою; фото-таблицею за місцем проживання; поясненнями свідка ОСОБА_5 ; нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_4 про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 до спадкової справи № 17/2019.

Таким чином, досліджені у судовому засіданні докази та пояснення свідка ОСОБА_5 в сукупності дозволяють зробити висновок, що між ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_3 дійсно існували стосунки, які притаманні ознакам сім`ї, оскільки понад 5 років до дня смерті останньої вони проживали однією сім`єю, і всі оточуючі сприймали їх як сім`ю, із спільними правами та обов`язками.

Згідно з положеннями ч.2 та ч.4 ст.3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №17/2019 вбачається, що ОСОБА_1 своєчасно, протягом шестимісячного терміну, звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Згідно листа №121/02-14 від 25.02.2020 р. приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О.М. було повідомлено, що заява ОСОБА_1 від 19 листопада 2019 року додана до спадкової справи № 17/2019 та рекомендовано для встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем звернутись з позовом до суду.

Згідно із п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права власності у порядку спадкування, судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Абзацем 2 п.2 зазначеної постанови Пленуму визначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно заявнику для подальшої реалізації своїх спадкових права з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України. Отже, встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються у отриманні статусу спадкоємця четвертої черги.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, суд вважає, що право заявника підлягає захисту, а заява задоволенню.

Керуючись ст. 4-8, 12, 13, 76-81, 247, 293, 259, п. 6 ч. 1 ст. 315, 319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 13 січня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 08.04.2020 року.

Суддя: В.Я.Бондар