Справа № 444/535/20
Провадження № 2/444/564/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги, позивач мотивує тим, що з дня його народження та по даний час він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Свідченням того є запис у паспорті громадянина України, а також у будинковій книзі з записів у якій вбачається, що позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Гійче, Жовківського району Львівської області. Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане Гійченською сільською радою 01.11.1974 року. Зареєстрований у будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 01.11.1974 року і по даний час.

З виписки з погосподарської книги Гійченської сільської ради за № 310 від 21.02.2020 року вбачається, що окрім позивача за даною адресою станом на 15.04.1991 року були зареєстровані: ОСОБА_2 , 1932 року народження; ОСОБА_3 , 1928 року народження; ОСОБА_4 , 1951 року народження; ОСОБА_5 , 1970 року народження; ОСОБА_6 , 1972 року народження; ОСОБА_1 , 1974 року народження.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть за № 7 від 29.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За час свого життя ані ОСОБА_2 , ані ОСОБА_3 заповіту не складали.Спадкоємців 1-3 черги після їхньої смерті немає.

Після смерті ОСОБА_3 - позивач прийняв спадщину шляхом вступу у володіння (управління) майном, оскільки проживав разом із ним спільно (з дня свого народження та по день його смерті) та вів з ним спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Він для позивача був дідусем. Протягом останніх років його життя він приймав участь в житті ОСОБА_3 як онук, а саме допомагав йому матеріально, купував одяг, предмети домашнього вжитку, лікував, а після його смерті займався його похованням тощо.

Так, згідно довідок виданих Гійченською сільською радою за №№149,150 від 30.01.2020 р. ОСОБА_1 , дійсно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 і вели спільне господарство.

До складу спадкового майна (смерті ОСОБА_3 ), серед іншого, входять земельні ділянки, що розташовані: Львівська область, Жовківський район, Гійченська сільська рада площами: 0,5836 га, 0,2300 га, 0,6606 га. та належали йому на праві власності у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 013714 та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва . За час свого життя померлий не встиг отримати Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вищезазначені земельні ділянки, а лише отримав витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, яким були присвоєні кадастрові номери .

У січні 2020 року позивач звернувся до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини та щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Але в одержанні такого свідоцтва позивачу було відмовлено на тій підставі, що заповіту спадкодавець не складав, а він не являюсь спадкоємцем за законом, так як він не може підтвердити факт родинних чи інших відносин з померлим, і тому, відповідно до усних роз`яснень нотаріуса йому необхідно звернутись до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Нотаріус не має можливостей для того щоби безспірно встановити зазначені обставини.

Позивач зазначає, що є спадкоємцем за законом 4-ї черги майна померлого ОСОБА_3 , що складається з земельних ділянок площами: 0,5836 га. 0,2300 га. 0,6606 га. та наданих спадкодавцю для ведення товарного сільськогосподарського господарства, які розташовані на території Гійченської сільської ради.

Право власності на зазначені земельні ділянки за померлим виникло на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 013714.

Заповіту спадкодавець не складав. Інших спадкоємців, окрім позивача, немає. Однак можливості зареєструвати дані земельні ділянки на його ім`я він не може, оскільки потрібно встановити факт проживання із спадкодавцем.

Позивач особисто здійснював догляд за спадкодавцем, допомагав йому у побуті, купував йому ліки, після смерті здійснив поховання.

За викладених вище обставин він змушений звернутися до суду задля встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельні ділянки.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити загальне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання . Окрім того, з ініціативи суду , з метою забезпечення доказів для об`єктивного з`ясування обставин справи, витребувано з Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів) інформацію про те, чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо так, то витребувати належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не прибув, однак подав на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності,та на підставі поданих до суду доказів. Просить позов задоволити.

Представник відповідача Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання, в якому просить слухати справу у відсутності їх представника. Заперечень щодо позовних вимог позивача, інших клопотань, чи доказів суду не подав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ст.200 ч.3 ЦПК України , за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків .

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Як вбачається із копії паспорта громадянина України позивача ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гійче, Жовківського району Львівської області та копії будинкової книги та свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане Гійченською сільською радою 01.11.1974 року, позивач зареєстрований у будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 01.11.1974 року і по даний час.

З виписки з погосподарської книги Гійченської сільської ради за № 310 від 21.02.2020 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 » станом на 15.04.1991 року були зареєстровані: ОСОБА_2 , 1932 року народження; ОСОБА_3 , 1928 року народження; ОСОБА_4 , 1951 року народження; ОСОБА_5 , 1970 року народження; ОСОБА_6 , 1972 року народження; ОСОБА_1 , 1974 року народження.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть за № 7 від 29.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За час свого життя ані ОСОБА_2 , ані ОСОБА_3 заповіту не складали. Спадкоємців 1-3 черги після їхньої смерті немає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Як вбачається із позовної заяви позивача, що після смерті ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом вступу у володіння (управління) майном, оскільки проживав разом із ним спільно (з дня свого народження та по день його смерті) та вів з ним спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Протягом останніх років його життя позивач приймав участь в житті ОСОБА_3 як онук, а саме допомагав йому матеріально, купував одяг, предмети домашнього вжитку, лікував, а після його смерті займався його похованням тощо.

Так, згідно довідок виданих Гійченською сільською радою за №№ 149,150 від 30.01.2020 року ОСОБА_1 , дійсно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 і вели спільне господарство .

До складу спадкового майна (смерті ОСОБА_3 ), серед іншого, входять земельні ділянки, що розташовані: Львівська область, Жовківський район, Гійченська сільська рада площами: 0,5836 га, 0,2300 га, 0,6606 га. та належали йому на праві власності у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 013714 та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (копія Державного акту додається). За час свого життя померлий не встиг отримати Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вищезазначені земельні ділянки, а лише отримав витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, яким були присвоєні кадастрові номери.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У січні 2020 року позивач звернувся до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини та щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Але в одержанні такого Свідоцтва позивачу було відмовлено на тій підставі, що заповіту спадкодавець не складав, а позивач не являється спадкоємцем за законом, так як не можу підтвердити факт родинних чи інших відносин з померлим, і тому, відповідно до усних роз`яснень нотаріуса йому необхідно звернутись до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Нотаріус не має можливостей для того щоби безспірно встановити зазначені обставини.

Згідно п. 1 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Часом відкриття спадщини вважається день смерті особи (ч. 2 ст.1220 ЦК України).

Оскільки спадкодавець - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому в даному випадку слід керуватися правилами Цивільного кодексу України.

Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України.

Спадкування за законом здійснюється почергово.

Так, відповідно ст. 1264 ЦК України та п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За п. п. 21, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що …при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщинине підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

Факт проживання однією сім`єю більше п`яти років, може бути встановлення лише за рішенням суду, а тому і виникла необхідність для звернення до суду з цією позовною заявою.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб.

Тобто, в даному випадку виник спір про право на спадщину.

Крім того, позивач мотивуючи свою позовну заяву, вказав, що встановлення даного факту необхідно для належного оформлення спадщини. У зв`язку із вищенаведеним позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи вищенаведені факти, суд приходить до переконання про те, що позивач дійсно проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто не менш як п`ять років до її смерті. Відтак позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , як такий, що проживав разом із ним однією сім`єю не менш як п`ять років на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України та п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне.

Позивач, є спадкоємцем за законом 4-ї черги майна померлого ОСОБА_3 , що складається з земельних ділянок площами: 0,5836 га, 0,2300 га, 0,6606 га. та наданих спадкодавцю для ведення товарного сільськогосподарського господарства, які розташовані на території Гійченської сільської ради.

Право власності на зазначені земельні ділянки за померлим виникло на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 013714.

Із листа Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 25.03.2020 року , що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 в нотконторою не заводилась .

Як вбачається із наданих суду доказів, заповіту спадкодавець не складав. Інших спадкоємців, окрім позивача, немає. Однак можливості зареєструвати дані земельні ділянки позивач не можу, оскільки потрібно встановити факт проживання із спадкодавцем.

Із позовної заяви позивача вбачається, що він особисто здійснював догляд за спадкодавцем, допомагав йому у побуті, купував йому ліки, після смерті здійснив поховання.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право на спадкове майно (земельні ділянки), в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані у справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтею 23, ч.3 ст.200, ч. 2 ст. 247, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1974 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , по день смерті ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського господарства загальною площею 0,5836 га (кадастровий номер :20:000:0098), що знаходиться на території Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та належала ОСОБА_3 у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 013714.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського господарства загальною площею 0,2300 га (кадастровий номер :20:000:0099), що знаходиться на території Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та належала ОСОБА_3 у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 013714.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського господарства загальною площею 0,6606 га (кадастровий номер :23:000:0119), що знаходиться на території Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та належала ОСОБА_3 у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 013714.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 08.04.2020 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.