Дата документу 06.05.2020 Справа № 335/952/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/952/19 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А. В.
Провадження № 22-ц/807/1387/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2020 року за заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Представника АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 29.05.2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя видав виконавчий документ № 335/952/19 за позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 363,22 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн. Зазначений виконавчий лист було направлено поштою на адресу АТ К «ПриватБанк» та отримано ним 06.06.2019р/, але в подальшому при обробці вхідної кореспонденції виконавчий лист було втрачено. Пошуки не призвели до позитивного результату. Посилаючись на існування вказаних обставин, заявник просив видати дублікат виконавчого документу.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2020 року в задоволені заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву.

Судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Орджонікідзевського район-

ного суду м. Запоріжжя позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на

користь Акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк суму заборгованості за кредитним договором б/н від 06.02.2012 року у розмірі 14 363,22 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 гривень.

29.05.2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя на виконання вказаного рішення суду видав виконавчий документ № 335/952/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 14363,22 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн.

Банк вказував, що виконавчий лист був втрачений вже після його отримання і реєстрації, та він не пред`являвся до примусового виконання до виконавчої служби.

Згідно відповіді Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 24.12.2019р. № 59267/1 на заяву АТ КБ ПриватБанк», проведеною перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчий документ № 335/952/19, виданий судом 29.05.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором, на виконання до Возненсенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області не надходив.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 27.12.2019 року вих.. № 46951393 виконавчий документ № 335/952/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором втрачено і до виконання не пред`явлено.

Встановивши вказані обставини, суд відмовив в задоволенні заяви банку про видачу дублікату виконавчого документу, посилаючись на те, що заявник не надав жодного доказу втрати отриманого оригіналу виконавчого документу, а також доказів, що боржником не погашено заборгованість перед банком і не виконано рішення суду, на підставі якого заявник просить видати дублікат виконавчого листа.

В апеляційній скарзі банк наголошує на тому, що такими документами, які обґрунтовують втрату оригіналу виконавчого документа, є надана до заяви довідка банку як стягувача та лист виконавчої служби, які ці факти, на думку апелянта, достовірно доводяться. Крім того, зазначає, що цивільно-процесуальний кодекс не зобов`язує стягувача доводити причини втрати виконавчого документа, а достатньо самого лише факту втрати його оригіналу, що узгоджується із правовою позицією ВС.

Відзиву на апеляційну скаргу, яку боржник ОСОБА_1 отримала 21.04.2020р., нею надано не було, що не є перешкодою для апеляційного розгляду справи у відповідності до вимог ч. 3 статті 360 ЦПК України.

Стягувач та боржник, будучи повідомлені про апеляційний розгляд, про що маються зворотні поштові повідомлення про отримання ними судових повісток, в судове засідання апеляційного суду 06 травня 2020р. не з`явились, тому апеляційний розгляд відбувся у їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 статті 372 ЦПК України..

Дослідивши доводи скарги, колегія знаходить їх обґрунтованими з огляду на наступні обставини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції "кожен має право на справедливий ...

розгляд його справи ... судом, ..., який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру".

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Відповідно до пункту 17.4 Перехідних положень до ЦПК України зазначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до роз`яснень, які мітяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначити назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувалась би втрата виконавчого листа. Дублікат виконавчого листа видається на підставі ухвали суду і його зміст має повністю співпадати з оригіналами, тобто відповідати резолютивній частині рішення суду. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити чи не були виконані втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Із матеріалів справи вбачається, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого на виконання рішення суду від 05 квітня 2019р., банком не пропущено, оскільки втрата виконавчого листа, як вказує банк, відбулась майже одразу після його видачі 29.05.2019р. Так, банк зазначає про його втрату вже у червні 2019р. після обробки вхідної кореспонденції, а з заявою банк звернувся у грудні 2019р., тобто пройшло лише півроку з дня набрання рішенням суду законної сили.

Враховуючи, що виконавчий лист втрачено під час обробки вхідної кореспонденції, то виконавчий лист взагалі не звертався до виконання, що додатково підтверджується виконавчою службою, розташованою за місцем реєстрації боржника ОСОБА_1 .

Тому суд необґрунтовано вважав, що банк не надав доказів, що виконавчий лист не виконувався.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 , отримавши копію заяви банку, судову повістку про виклик у судове засідання для розгляду питання видачі дубліката виконавчого листа, ніяких відзивів та заперечень з цього приводу суду не надала та в судове засідання не з`явилась.

Не надано нею відзиву і на апеляційну скаргу банку, та в судове засідання апеляційного суду вона також не з`явилась.

Отже, боржник не заперечувала проти того, що рішення фактично не виконувала, стягнуту на його підставі заборгованість не погашала. Інакше, в протилежному випадку, мала б відповідні заперечення проти вимог банку про видачу дублікату виконавчого листа.

Іншими доказами, ніж довідка самого стягувача про втрату виконавчого документа в межах його приміщення, та довідка виконавчої служби, розташованої за місцем мешкання боржника, у яку такий виконавчий документ мав пред`явити стягувач, про ненадходження на виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь банку у вказаній справі, підтвердити вказані факти не є можливим.

Натомість, суд послався на належність і недопустимість вказаних довідок як доказів, але які докази для доведення цих фактів суд вважав належними і допустимим ним не зазначено.

Отже, колегією встановлено, що довідкою виконавчої служби підтверджено, що на примусовому виконанні рішення Орджонікідзевського районного суду від 05 квітня 2019р. не перебувало, про добровільне виконання цього рішення боржник ОСОБА_1 суд не повідомила, хоча їй відомо було про розгляд заяви банку про видачу дубліката виконавчого листа. А виконавчий документ було втрачено стягувачем одразу після його надходження до банку.

Вказані причини унеможливлюють виконання судового рішення, строк виконання якого не скінчився, та строк для пред`явлення рішення до виконання стягувачем у цій справі не пропущений.

При цьому, колегія наголошує на тому, що п. 17.4 Перехідних положень до ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини його втрати. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

За таких обставин, колегія вважає, що є всі підстави для видачі виконавчого документа у цій справі, у зв`язку з чим заява банку має бути задоволена. Тому апеляційна скарга у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 статті 379 ЦПК України задовольняється, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із задоволенням заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу дубліката виконавчого документа.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2020 року скасувати.

Заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Видати дублікат виконавчого документу № 335/952/19, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 06.02.2012р. з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 14 363,23 грн. та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст постанови складений 08 травня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.