Справа № 373/2257/18
Номер провадження 2/373/347/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2020 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Залеської А.О.,
за участю секретаря судових засідань Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом та з метою реалізації спадкових прав неповнолітніх дітей просила встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та внести зміни до актового запису про народження дітей щодо їх батька.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після ухвалення Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області рішення від 17.02.2012, яким розірвано шлюб, укладений 22.11.2003 між позивачем ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , позивач не припинила відносини з ОСОБА_3 і вони продовжили проживати разом, виховувати дітей та вести спільне господарство як подружжя. У шлюбі у них народилось двоє дітей, у свідоцтві про народження яких батьком записано ОСОБА_3 . Також після розірвання шлюбу під час спільного проживання у них народилось ще троє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у свідоцтві про народження яких відомості про батька записані зі слів матері - ОСОБА_1 у відповідності до положень ч.1 ст. 135 СК України.
21.01.2018 ОСОБА_3 помер і після його смерті відкрилась спадщина, право на яку за законом в порядку першої черги мають діти померлого та його мати ОСОБА_2 (відповідач у справі). У зв`язку з тим, що факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_3 та трьома вищеназваними дітьми, які народились після розірвання шлюбу, не підтверджується актовим записом про їх народження, позивач просить встановити факт батьківства в судовому порядку та внести зміни в актовий запис про народження дітей, зазначивши батьком ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 19.12.2018 відкрито провадження у справі, витребувано у державного нотаріуса спадкову справу після смерті ОСОБА_3 та роз`яснено сторонам їх права на подання заяв по суті спору та доказів на обґрунтування своїх вимог чи заперечень.
Ухвалою суду від 05.03.2019 в підготовчому засіданні за клопотанням представника відповідача ОСОБА_8 було призначено судову медико-генетичну експертизу, яку доручено експертам НДЕКЦ, з метою встановлення походження позашлюбних дітей позивачки від ОСОБА_3 як ймовірного батька, шляхом дослідження біологічного матеріалу дітей та померлого ОСОБА_3 . Провадження у справі зупинено.
10.05.2019 від представника відповідача ОСОБА_8 надійшло клопотання про відновлення провадження у справі без проведення судової медико-генетичної експертизи, у зв`язку з неможливістю надати експерту біологічний матеріал померлого ОСОБА_3 необхідний та достатній для проведення такої експертизи.
Ухвалою суду від 10.05.2019 відновлено провадження у справі.
Під час судового розгляду, представник позивача ОСОБА_9 , відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 надали суду пояснення та висловили свої аргументи по суті спору, а також за їх клопотанням були допитані свідки.
В чергове судове засідання, призначене на 07.04.2020 сторони та їх представники не з`явились та направили заяви про подальший розгляд справи у їх відсутності.
Прийнявши до уваги пояснення та аргументи учасників судового розгляду, в тому числі викладені у письмових заявах по суті спору, заслухавши свідків, дослідивши подані сторонами докази та матеріали спадкової справи, суд встановив фактичні обставини справи та дійшов висновку про можливість ухвалення рішення за відсутності сторін, що не суперечить ч.ч.2,3 ст. 223 ЦПК України та узгоджується з положеннями ч.3 ст. 211 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_9 аргументував позовні вимоги про встановлення факту батьківства тим, що діти народилися під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як подружжя без реєстрації шлюбу і батько дітей сприймав їх як рідних. Інших подружніх стосунків у той період позивачка не мала. Позов пред`явлений матір`ю дітей в порядку ст. ст. 128, 130 СК України після смерті ОСОБА_3 з метою захисту спадкових прав дітей.
Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_8 позовні вимоги не визнали, аргументували заперечення проти позову тим, що позивач не надав достовірних відомостей, які б безспірно засвідчували походження позашлюбних дітей від нині померлого ОСОБА_3 , який хоч і не проявляв явного відсторонення від них, однак за життя до органу реєстрації записів актів цивільного стану з заявою про визнання свого батьківства не звертався. Померлий дійсно час від часу проживав з позивачкою та дітьми в одному помешканні після розірвання шлюбу. Однак, таке проживання не може свідчити про зачаття дітей саме ним, оскільки їхні стосунки були поганими та нестійкими, відповідач певний час перебував на військовій службі, а позивачка не завжди ночувала вдома та на тривалий час від`їздила в іншу область до своїх батьків. ЇЇ позашлюбна вагітність дратувала ОСОБА_3 та була причиною серйозних сварок, на цьому фоні він почав зловживання алкоголем.
Свідок зі сторони позивача ОСОБА_10 суду показав, що він разом зі ОСОБА_3 в період 2014-2015 років проходили службу у зв`язку з мобілізацією в одній військовій частині № НОМЕР_1 . Під час служби від ОСОБА_3 стало відомо про народження у нього третьої дитини, у зв`язку з чим всі збирались на коляску.
Свідок ОСОБА_11 показав, що у 2014 році він разом зі ОСОБА_3 перебував на військових зборах у зв`язку з мобілізацією. Він розповідав про фінансові проблеми та про будівництво помешкання, говорив, що розлучений з дружиною, але проживає разом в недобудові. В той час як вони були у таборі у травні 2014 року ОСОБА_3 повідомив, що в нього народилась дитина і вони зібрали гроші на коляску. Після служби він бачив ОСОБА_3 з коляскою.
Свідок ОСОБА_12 повідомив суд про те, що служив зі ОСОБА_3 під час мобілізації в одній роті, знає його близько десяти років, він будував будинок, до дітей ставився добре. Він(свідок) є хресним батьком ОСОБА_4 , який народився народилась у травні 2014 року. В армії були непоодинокі випадки, що ОСОБА_3 вживав алкогольні напої, а вдома він час від часу працював на різних підсобних роботах. Свідок знав, що ОСОБА_3 розлучений, але сприймав його сімейним чоловіком, оскільки той постійно проживав зі ОСОБА_1 та п`ятьма дітьми в одному будинку.
Свідок ОСОБА_13 суду показав, що він та ОСОБА_3 вони почали тісно спілкуватися у 2017 році. Від останнього він знає, що двоє дітей народилися в той період, коли ОСОБА_3 був в АТО. Відносини ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_1 були різні. ОСОБА_3 розповідав, що лише двоє старших дітей записані на нього та за місяць до своєї смерті запропонував йому бути кумом найменшої дитини. Він вживав алкогольні напої, але весь час находив роботу, щоб заробити гроші. Помер він вдома у свідка у гаражі, куди зайшов з базару з пляшкою горілки, яку сам і випив. ОСОБА_3 по життю був неревнивий і ніколи не скаржився на позивачку, що вона його зраджує чи має інших чоловіків.
Свідок ОСОБА_14 показав суду, що він був кумом нині покійного ОСОБА_3 , хрестив хлопчика ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого він (свідок) разом з матір`ю забирав з пологового будинку своєю машиною. Останні півтора роки він був сусідом цієї сім`ї. Чутки були, що жінка ОСОБА_1 зраджувала йому. Знає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були розлучені. До дітей останній ставився добре, казав, що троє менших дітей не записні на нього, однак чужими їх не називав та нічого поганого про них не говорив, алкогольні напої вживав часто, але ніколи не аргументував це складними сімейними відносинами.
Свідок ОСОБА_15 повідомила суду, що покійний ОСОБА_3 доводиться їй братом. У ного з першого дня не склались сімейні відносини з дружиною ОСОБА_1 , оскільки вони зовсім різні люди. Брат почав пити, виникали часті скандали та вже через два роки з`явилась перша дитина, а ще через рік друга. У вересні - грудні 2013 року ОСОБА_1 постійно скаржилась, що ОСОБА_3 її б`є, виганяє з будинку, внаслідок чого викликали міліцію. В той період брат повідомив, що ОСОБА_1 вагітна та через кілька місяців пішов служити в АТО. У брата були підозри, що дружина його зраджує, однак трьох дітей які народились після розірвання шлюбу він не ображав і любив, чужими не називав, але не називав і рідними, тоді як про двох старших дітей при нагоді завжди наголошував, що це його діти. ОСОБА_3 все розумів та підозрював позивачку у зрадах не безпідставно, а тому не був впевнений, що менші діти не його та не записав їх на себе. Коли у березні 2017 року позивачка з дітьми поїхали до матері, то ОСОБА_3 поїхав за нею, а в червні повернувся додому з двома старшими дітьми.
Свідок ОСОБА_16 повідомив, що з 2013 року він проживав по сусідству з сім`єю ОСОБА_3 , який на той період мав двох дітей. У їхній сім`ї були часті сварки, в результаті чого ОСОБА_3 починав вживати алкогольні напої, а потім він приблизно рік служив в АТО. В той період, коли він був на службі у ОСОБА_1 почали з`являтись діти. Останню дитину ОСОБА_1 народила незадовго до смерті ОСОБА_3 . Водночас, до усіх дітей ОСОБА_3 ставився добре, та було помітно, що лише двох старших він сприймав як рідних. Свідок також помічав, що спільного бюджету у цій сім`ї не було, господарства вони не тримали, кожен жив своїм особистим життям під одним дахом будинку, який будувався за активної допомоги матері та сестри ОСОБА_3 . Його колишня дружина потерпала від тих сварок і часто десь пропадала. Як її не було, то ОСОБА_3 заспокоювався та брався за роботу.

Відповідно до матеріалів цієї справи 22 листопада 2003 року ОСОБА_3 , 1976 р.н. та ОСОБА_17 , 1985 р.н. зареєстрували шлюб у Переяслав-Хмельницькому відділі реєстрації актів цивільного стану, про що зроблено актовий запис № 281.
У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_6 у подружжя народилась ОСОБА_18 , а ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_19 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 та Серії НОМЕР_3 (а.с.6,7).
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 після одруження зареєструвались за місцем проживання матері чоловіка ОСОБА_2 (відповідачки у справі) по АДРЕСА_1 та деякий час проживали там разом з двома старшими дітьми. Згодом вони перейшли проживати у недобудований будинок по АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,10 га, яка була виділена міською радою під забудову.
Вищевказаний шлюб за заявою ОСОБА_1 був розірваний заочним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2012 року по причині частих сварок та суперечок, відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння, застосування чоловіком фізичного насильства до дружини (а.с.8).
У вересні 2013 року ОСОБА_2 з метою захисту колишньої невістки та дітей, а також себе та близьких родичів від агресивної та неадекватної поведінки ОСОБА_3 , викликаної надмірним вживанням алкоголю та наркотичних речовин, зверталась до лікаря психіатра та лікаря нарколога Переяслав-Хмельницької ЦРЛ з заявою про влаштування його у психоневрологічний диспансер (а.с. 98).
ІНФОРМАЦІЯ_8 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4 , у свідоцтві про народження якого відомості про батька вказані зі слів матері в порядку ч.1 ст. 135 СК України та записано « ОСОБА_3 » (а.с.10-11).
ІНФОРМАЦІЯ_9 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_5 , у свідоцтві про народження якого відомості про батька вказані зі слів матері в порядку ч.1 ст. 135 СК України та записано « ОСОБА_3 » (а.с.12-13).
ІНФОРМАЦІЯ_10 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_6 , у свідоцтві про народження якого відомості про батька вказані зі слів матері в порядку ч.1 ст. 135 СК України та записано « ОСОБА_3 » (а.с.14-15).
Після народження п`ятої дитини ОСОБА_1 виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради визнана багатодітною матір`ю та користувалась пільгами, передбаченими законом, що підтверджується посвідченням НОМЕР_4 від 02.02.2018 (а.с.18).
Згідно акта депутата Переяслав-Хмельницької міської ради від 13.07.2018, складеного на підставі свідчень двох сусідів, а також згідно довідки виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради № 1512 від 13.07.2018 ОСОБА_3 до дня своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ) фактично проживав по АДРЕСА_2 разом зі ОСОБА_1 та п`ятьма дітьми (а.с.9, 41).
ОСОБА_3 проходив військову службу з 03.04.2014 по 19.05.2015, в тому числі в АТО з 27.06.2014 по 10.09.2014, що підтверджується довідкою Переяслав-Хмельницького ОВМК № 114 від 14.08.2018 (а.с.31).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 41 рік ОСОБА_3 помер, про що Переяслав-Хмельницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_5 (а.с.16)
Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги за законом відповідно до наявних документів, що підтверджують родинні відносини, є діти: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та мати спадкодавця ОСОБА_2 (відповідач у справі).
Позивачка ОСОБА_1 одразу після смерті ОСОБА_3 через органи місцевого самоврядування почала займатися переоформленням прав забудовника земельної ділянки по АДРЕСА_2 на себе, з чим ОСОБА_2 не погодилась (а.с.88-89).
23 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 . За її заявою державним нотаріусом заведена спадкова справа № 113, але нотаріус своєю постановою від 14.08.2018 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в АДРЕСА_2 та на земельну ділянку, розташовану на території Гайшинської сільської ради, у зв`язку з відсутністю у спадкоємця документів, що підтверджують право власності спадкодавця на таке мано (а.с.33-42).
15 листопада 2018 року до державного нотаріуса по питанню оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_1 , подавши заяву від імені неповнолітніх дітей: ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та додала до заяви свідоцтва про народження дітей (а.с.43).
12 вересня 2018 року державний нотаріус в межах нотаріальної справи сформував Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, де вказано, що батьком трьох молодших дітей ( ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ) записано ОСОБА_3 на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.47-48, а.с.50-51, а.с.53-54).

Встановлені в суді обставини дають підстави для висновку, що між колишньою дружиною спадкодавця ОСОБА_1 та його матір`ю ОСОБА_2 існує спір щодо батьківства ОСОБА_3 відносно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а відтак, і щодо прав цих дітей на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.1 ст. 126 цього СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Сімейний кодекс України передбачає, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, визначення походження дитини відбувається за рішенням суду шляхом визнання батьківства, ( с.1 ст. 128 СК України) .
За правилами ч.3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, особою, яка вважає себе батьком дитини, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Крім цього, за правилами ст. 130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.
Системний аналіз вищевказаних норм права дає підстави для висновку, що походження дитини від батька може бути встановлено рішенням суду у позовному провадженні за життя батька дітей, з яким мати не перебуває у шлюбі, та який не визнає своє батьківства у спосіб, передбачений законом.
Факт батьківства може бути встановлений рішенням суду за заявою заінтересованої особи після смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини.
Позов про визнання батьківства та заява про встановлення факту батьківства можуть бути подані особами зазначеними в ч.3 ст. 128 СК України та приймаються судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
В досліджуваній ситуації позивачка ОСОБА_1 народила дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в той період, коли вона не перебувала у шлюбі. При реєстрації народження цих дітей її колишній чоловік ОСОБА_3 не подав спільної заяви до органу РАГСу. За таких обставин запис про батька кожної позашлюбної дитини у Книзі реєстрації народжень проведений за прізвищем матері « ОСОБА_20 », а ім`я та по батькові цих дітей записано за її вказівкою.
Судом встановлено, що у ОСОБА_3 не було об`єктивних перешкод, які б не залежали від його волі, аби визнати своє батьківство, про що разом з матір`ю дітей подати спільну заяву до органу реєстрації актів цивільного стану. При цьому він був обізнаний, що відомості про батька трьох менших дітей записані з її слів, оскільки відповідно до показань свідків він знав, що діти на нього не записані.
В свою чергу, позивачка - мати дітей за життя ОСОБА_3 не подала до суду позов про визнання його батьком народжених нею трьох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а звернулась до суду після смерті ОСОБА_3 з заявою про встановлення факту батьківства з метою прийняття дітьми спадщини.
За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не визнав свого батьківства в порядку, передбаченому Законом, а позивачка не скористалась своїм правом звернутись до нього з позовом про визнання батьківства за рішенням суду.
Встановлення факту батьківства в судовому порядку тісно пов`язано з встановленням походження дитини від певної особи.
Обов`язок доказування факту батьківства в такій справі покладається на заявника, який стверджує цей факт.
За правилами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

В статті 12 цього Кодексу передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
За правилами ч.1 ст. 103 ЦПК; України, якщо сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів, які є необхідними для з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд за клопотанням сторін (сторони) призначає відповідну експертизу.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.
Як встановлено судом, запис про батька дітей в книзі записів народжень здійснений в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 СК України, що не підтверджує походження їх від ОСОБА_3 , з яким мати на момент народження дітей у шлюбі не перебувала.
При цьому, ОСОБА_1 , за життя ОСОБА_3 , не зверталась до суду з позовом у порядку, передбаченому ст. 128 Сімейного кодексу України, про визнання батьківства останнього по відношенню до дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В суді встановлено, що ОСОБА_2 , як мати покійного, готова була здати біологічний матеріал для ДНК-експертизи після смерті сина, однак позивачка до неї з таким проханням не зверталась.

Показання свідків у цій справі, на яких базується доведення позивачем своїх вимог, є недостатніми та неналежними доказами в розумінні положень ст. 77, ч.2 ст. 78 та ч.1 ст. 80 ЦПК України при встановленні походження дітей від ОСОБА_3 , а про призначення судової біологічної експертизи позивач та її представник клопотання в суді не заявляли.
Той факт, що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу на момент народження трьох менших дітей постійно проживала в одному помешканні з колишнім чоловіком ОСОБА_3 та батьком двох її старших дітей є доведеним, однак він є недостатнім для твердження, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час проживання без реєстрації шлюбу дотримувались усіх прав та обов`язків подружжя. Навпаки, в суді встановлено досить неоднозначні відносини колишнього подружжя, часті сварки та тривале відлучення ОСОБА_3 у зв`язку з військовою службою, та періодичне залишення місця проживання позивачкою.
Отже позивачка не надала суду достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження факту батьківства ОСОБА_3 відносно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Що стосується вимог позивача про внесення змін до актового запису про народження вищевказаних дітей та зазначення у відомостях про батька ОСОБА_3 , то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від встановлення батьківства, що не доведено в суді.
На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265, ст.ст. 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_7

Повний текст рішення складено 13.04.2020

Суддя А.О. Залеська