ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 квітня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/1086/19

Головуючий у першій інстанції - Кутовий Ю. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/358/20

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Скрипки А.А.,

за участю секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 листопада 2019 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 28.11.2019, м. Корюківка,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягти з останньої заборгованість у загальній сумі 121209 грн 64 коп., з яких: заборгованість за кредитом - в сумі 3277 грн 09 коп., по процентах за користування кредитом за період з 25.07.2012 по 31.10.2019 - 117932 грн 55 коп., а також 1921 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вказану заборгованість станом на 31.05.2019 АТ КБ «ПриватБанк» нараховано внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним ними кредитним договором без номера від 25.07.2012, згідно з яким вона отримала кредит у розмірі 2300 грн 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у сумі 3277 грн 09 коп. та відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 51 грн 84 коп. Ухвалюючи це рішення, суд І інстанції виходив з того, що на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 належить стягти фактично отримані нею в кредит та добровільно не повернуті кошти, а решта позовних вимог не підтверджена належними і допустимими доказами.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом та ухвалити рішення, яким їх задовольнити, а в іншій частині рішення залишити без змін. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- підписавши 25.07.2012 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 приєдналася до них. Підпис ОСОБА_1 у цій заяві свідчить і про ознайомлення її з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, а також з Тарифами. Крім того, ОСОБА_1 частково виконувала умови укладеного сторонами кредитного договору;

- наявність договірних правовідносин між сторонами та заборгованості за процентами за користування кредитом ОСОБА_1 не заперечує;

- відповідно до ст. 48 Закону України «Про банки і банківську діяльність», надання безпроцентних кредитів забороняється, а згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів за користування кредитом;

- розрахунок спірної заборгованості ОСОБА_1 не оспорювала.

У відзиві на апеляційну скаргу остання просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд не встановив підстав для її задоволення.

Так, у справі встановлено наступне.

25.07.2012 ОСОБА_1 подала до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій вона просила видати їй кредитну картку «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 500 грн 00 коп. У цій заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, що ОСОБА_1 ознайомилася з цими Умовами та Правилами до його укладення і згодна з його умовами. В той же час у цій заяві не зазначено розмір процентної ставки, під яку надається кредит (копія анкети-заяви на арк. 10).

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та з Тарифів обслуговування кредитних карт, що затверджені наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.03.2010 № СП-2010-256, не містять підпису ОСОБА_1 (копії цих витягів на арк. 11, 12-35).

ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджено витягом з статуту цього товариства (арк. 41-42).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 31.05.2019 ОСОБА_1 має перед АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 121209 грн 64 коп., з яких заборгованість за кредитом - в сумі 3277 грн 09 коп. та по процентах за користування кредитом за період з 25.07.2012 по 31.10.2019 - 117932 грн 55 коп. (арк. 7-9).

Відповідно до даних виписки по рахунку ОСОБА_1 , остання за період з 25.07.2012 по 26.09.2014 (дата останнього отримання у кредит коштів) отримала у АТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти у загальній сумі 15353 грн 50 коп., а сплатила на погашення кредитної заборгованості по 09.11.2015 (дата останнього платежу на погашення кредитної заборгованості) разом 15814 грн 99 коп., не враховуючи сум платежів, ініційованих у періоді по 09.11.2015 АТ КБ «ПриватБанк» (списання цим товариством страхової премії тощо, арк. 78-81).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

ОСОБА_1 у повному обсязі повернула отримані у АТ КБ «ПриватБанк» в кредит кошти.

Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пункт 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент виникнення і тривання спірних правовідносин, приписує, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, і орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

На порушення наведених норм права сторонами в письмовій формі не визначено тип відсоткової ставки за користування кредитом, а також і орієнтовну сукупну вартість кредиту в процентному значенні та грошовому виразі.

Надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані ОСОБА_1 і відсутні дані про їх визнання останньою. Крім того, ці Тарифи, Умови та Правила прямо не передбачені в анкеті-заяві ОСОБА_1 , яка безпосередньо підписана нею. Така правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17).

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються з наведених вище мотивів і виходячи з того, що у мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 роз`яснено, що з огляду на приписи частини 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності. Виходячи з наведеного є юридично неспроможним посилання позивача на те, що відповідач не спростувала розміру спірної кредитної заборгованості.

З викладеного випливає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитом у вказаній у позовній заяві сумі.

Законність оскаржуваного рішення перевірено у межах доводів апеляційної скарги й підстав для його скасування не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий: Судді: