ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2020 року м. Кропивницький

справа № 386/948/19

провадження № 22-ц/4809/677/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник - адвокат Манжос Ігор Миколайович

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2020 року у складі судді Шкамерди К. С. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності.

Зазначав, що з 03 лютого 2004 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Голованівського районного суду від 13 вересня 2018 року. Під час шлюбу, відповідно до договору купівлі-продажу від 24 червня 2005 року, ними було придбано житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого, станом на дату звернення до суду, складала 69300 грн. Також за спільні сумісні кошти колишнім подружжям для оздоблення будинку було придбано побутову техніку та меблі, а саме: телевізор «Toshiba» разом із кресленням на стіну, вартістю 7959 грн., газову поверхню «Piramida», вартістю 4473 грн., газову духовку «Piramida», вартістю 5368 грн., кухонну витяжку «Piramida», вартістю 1309 грн., холодильник «Elenberg mrf-145», вартістю 4199 грн., мікрохвильову піч «LG», вартістю 1200 грн., систему акустики, вартістю 1999 грн., набір меблевої кухні, вартістю 21000 грн. Всього на загальну суму 47507 грн. Це майно залишилось у спірному будинку, де проживає відповідач разом зі спільними дітьми.

Просив визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку разом із господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача на його користь компенсацію за придбану побутову техніку та меблі у розмірі 23753 грн. 35 коп. Залишити за відповідачем придбану побутову техніку та меблі.

Заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку разом із господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В частині стягнення грошової компенсації за побутову техніку та меблі відмовлено за недоведеністю.

Додатковим рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29 січня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 455 грн. 88 коп. (а.с.93-94).

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з відповідача на його користь грошової компенсації у розмірі Ѕ за спільне придбане рухоме майно, а саме: компенсацію за придбану побутову техніку та меблі у розмірі 23753 грн. 35 коп., ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині. Зазначає, що в спірному будинку з дня одруження він з відповідачем проживали однією сім?єю та були в ньому зареєстровані. Під час шлюбу для оздоблення будинку було придбано побутову техніку та меблі, які залишились в будинку, в якому проживає відповідач. Він проживає за іншою адресою. Кошти, які були витрачені на придбання побутової техніки та меблів були сімейними заощадженнями. Оскільки майно залишилось в користуванні відповідача, воно не підлягає поділу між сторонами.

Апеляційне провадження відкрито 12 березня 2020 року (а.с.112), ухвалою від 23 березня 2020 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 08 квітня 2020 року (а.с.117).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Позивач та його представник, відповідач, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в установленому законом порядку під розписку ( а.с.118-120, 121-123) в засідання апеляційного суду не прибули.

Представник позивача адвокат Манжос І.М. подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, в заяві також зазначив про підтримання доводів апеляційної скарги в повному обсязі ( а.с.126-127).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив його з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 лютого 2004 року. Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2018 року шлюб розірвано ( а.с.11-12).

Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з відповідачем.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності (ч.1 ст.60 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 ЦК України).

Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя встановлені ст.71 СК України. Зокрема, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження факту придбання побутової техніки та меблів позивачем надано чек ( система акустики) від 18 січня 2016 року на суму 1999 грн. (а.с.31), товарний чек (газова поверхня, духова шафа, витяжка) від 15 червня 2016 року на суму 11150 грн. (а.с.32), накладну від 19 вересня 2016 року меблі для кухні на суму 21000 грн. (а.с.33), чек та гарантійний талон (холодильник «Еленберг») від 30 вересня 2016 року на суму 4199 грн.(а.с.34-35), чек та гарантійний талон (СВЧ піч) від 31 січня 2014 року на суму 1200 грн. (а.с.36-37), гарантійний талон на холодильник «Самсунг» від 30 січня 2014 року на суму 5490 грн. (а.с.38), чек та гарантійний талон (телевізор «Тошиба» з кронштейном) від 15 жовтня 2016 року на суму 7959 грн. (а.с.39-40), всього на суму 52997 грн., але просив стягнути грошову компенсацію в сумі 23 753 грн.35 коп. (1/2 від 47507 грн. без врахування вартості холодильника «Самсунг» на суму 5490 грн. (а.с.2-5).

Безпідставними є посилання позивача на те, що в рішенні суду дано неналежну оцінку цим доказам.

Суд правильно зазначив, що надані позивачем документи не містять відомостей щодо особи, яка придбала ці товари, щодо місця встановлення меблів, а також вони не підтверджують, що це майно знаходиться безпосередньо в користуванні відповідача.

Колегія суддів також зазначає, що з наданих позивачем квитанцій та чеків вбачається, що спірне майно придбано з 31 січня 2014 року по 15 жовтня 2016 року, зі слів позивача перебувало в їх спільному користуванні, тому на час розгляду справи має певну зношеність, втрату товарного вигляду. Для стягнення грошової компенсації за це майно позивач мав би надати докази щодо його вартості на час вирішення справи судом, однак такі докази позивач не надав, що було його процесуальним обов`язком.

Виходячи з положень ст. 89 ЦПК України, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд правильно визначив, що відсутні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача грошової компенсації за меблі та побутову техніку.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду в частині його оскарження постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, однак підстави для переоцінки доказів апеляційним судом відповідно до ст.367 ЦПК України відсутні.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні грошової компенсації та ухвалення нового рішення про задоволення позову в цій частині не встановлено. Рішення суду в частині поділу будинку не є предметом оскарження.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішенняГолованівського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2020 року в частині вирішення спору про стягнення грошової компенсації залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 08 квітня 2020 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко