Ухвала

06 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 759/6982/19

провадження № 61-5095ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» на рішення Святошинського районного суду від 11 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» про визнання частково недійсними протоколу та рішення загальних зборів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСББ «Чаадаєва-2» про визнання частково недійсними протоколу та рішення загальних зборів.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 08 лютого 2019 року відбулись загальні збори членів ОСББ «Чаадаєва-2», на яких серед інших питань було прийнято рішення по питанню № 9 порядку денного: про розгляд пропозицій щодо вартості оплати обслуговування 1 кв. м прибудинкової території та місць загального користування ОСББ «Чаадаєва-2». Проведення загальних зборів членів ОСББ «Чаадаєва-2» здійснені з порушенням порядку, передбаченого законом та статутом ОСББ, за відсутності кворуму, письмове опитування проводилось з порушенням процедури підтвердження повноважень осіб, які представляють інтереси власників, до порядку денного зборів включені спірні питання з порушеннями процедури, визначеної Статутом Об`єднання, протокол опитування співвласникам не надавались.

У зв`язку з чим, просила задовольнити позов та визнати незаконним і недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Чаадаєва-2» про збільшення щомісячного розміру внесків співвласників будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 за обслуговування прибудинкової території та місць загального користування ОСББ «Чаадаєва-2» з розрахунку 6,42 грн/м кв. м для 1 поверху; 6,92 грн/м кв. з 2 по 18 поверхи.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києві від 11 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Чаадаєва-2» про щомісячний розмір внесків співвласників будинків, що оформлене протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» від 08 лютого 2019 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» залишено без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2019 року залишено без змін.

13 березня 2020 року ОСББ «Чаадаєва-2» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційного скаргою на рішення Святошинського районного суду від 11 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, в якій, просило скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в цій справі є визнання незаконним і недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Чаадаєва-2» про збільшення щомісячного розміру внесків співвласників будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 за обслуговування прибудинкової території та місць загального користування ОСББ «Чаадаєва-2» з розрахунку 6,42 грн/м кв. м для 1 поверху; 6,92 грн/м кв. з 2 по 18 поверхи.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» на рішення Святошинського районного суду від 11 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» про визнання частково недійсними протоколу та рішення загальних зборів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська