ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року

м.Суми

Справа №589/3821/19

Номер провадження 22-ц/816/894/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2020 року в складі судді Курбанової А.Р., ухваленого у м. Шостка Сумської області, повне рішення складено 05 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, на час його навчання.

Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем мають сина ОСОБА_3 , 2001 року народження, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Позивачка самостійно не в змозі утримувати сина. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, може надавати матеріальну допомогу синові.

Посилаючись на зазначені обставини позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн щомісячно, у зв`язку з продовженням навчання в Національному університеті біоресурсів і природокористування України, починаючи стягнення з 05 вересня 2019 року та до припинення сином навчання, але не довше досягнення ним двадцяти трьох років.

Допущено негайне виконання рішення суду в цій частині у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити оскаржуване судове рішення в частині розміру аліментів, шляхом зменшення до 3000 грн на місяць, та скасувати рішення в частині стягнення з нього судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначений судом розмір аліментів є необґрунтованим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження таких витрат. ОСОБА_2 стверджує, що ухваленим рішенням суд порушив принцип рівності батьків у обов`язках з утримання сина, фактично переклавши на нього весь тягар витрат, звільнив позивачку від цих обов`язків. Крім того, вказує, що він звільнений від сплати судового збору, як особа постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи другої категорії.

ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу на рішення суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі не врахував вимог частини 3 статті 181 СК України, відповідно до якої порядок стягнення аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від доходу обирає той із батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Наголошує, що заявляла вимоги про стягнення аліментів саме у частці від доходу відповідача.

ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення суду першої інстанції в частині визначення порядку стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі вважає законним і обґрунтованим, а подану позивачкою скаргу безпідставною. Звертає увагу на те, що правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

ОСОБА_1 у своєму відзиві на апеляційну скаргу просила відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги, вважає його вимоги про зменшення розміру визначених судом аліментів безпідставними. Стверджує, що вона не подавала до суду заяву про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому суд позбавлений права самостійно визначати спосіб стягнення аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що син сторін продовжує навчання потребує матеріальної допомоги, позивачка самостійно не може його утримувати, відповідач має достатній заробіток, а тому врахувавши перебування на його утриманні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначив аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн на місяць. Визначаючи спосіб стягнення аліментів відмінний від заявленого позивачкою, місцевий суд зазначив, що розмір аліментного платежу у випадку визначення його у частці від доходу відповідача, призведе до того, що розмір аліментів буде надмірним і весь тягар утримання повнолітнього сина сторін буде покладений саме на відповідача з огляду на розмір його доходу.

Проте такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи у повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.24).

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 травня 2018 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 3000 грн щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 08 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_3 досяг повноліття, навчається на першому курсі Національного університету біоресурсів і природокористування на денній формі навчання за спеціальністю «Ветеринарна медицина», відповідно до договору про надання освітніх послуг від 08 серпня 2019 року, укладеного Університетом та ОСОБА_1 , вартість навчання становить 25249 грн на рік. Термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2025 року (а.с. 4-7).

Вартість проживання у гуртожитку становить 5250 грн (а.с. 8).

Місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Син сторін не має самостійного доходу, у зв`язку з повною занятістю навчанням, самостійно забезпечити свої майнові потреби не має можливості, потребує матеріального утримання.

Відповідач добровільно коштів на утримання повнолітнього сина не надає.

ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, є платником єдиного податку, за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року обсяг його доходу від підприємницької діяльності згідно поданої декларації склав 2735948 грн 57 коп.; з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року - 3426677 грн 80 коп.; з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 3319044 грн 68 коп. (а.с. 10).

На утриманні відповідача перебуває донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 52).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила, що син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, зокрема оплати освітніх послуг та витрат на проживання, які вона несе самостійно.

Встановлено, що оплата навчання ОСОБА_3 на рік становить 25240 грн, оплата гуртожитку - 5250 грн, що у розрахунку на один місяць дорівнює - 2541 грн.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року визначений у розмірі 2102 грн (стаття 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік»).

Тобто мінімальний, доведений позивачем розмір витрат на утримання повнолітнього сина на один місяць становить 4643 грн.

За таких обставин заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо недотримання місцевим судом принципу рівності батьків у виконанні зобов`язання утримувати свого повнолітнього сина. Визначивши аліменти з відповідача у розмірі 5000 грн місцевий суд фактично переклав обов`язок утримання сина на батька.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», відхиляються апеляційним судом, як такі, що не ґрунтуються на матеріальному законі.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має статус особи постраждалої в наслідок Чорнобильської катастрофи, 2 категорії (а.с. 63).

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих в наслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є відповідачем у даній справі, пільги щодо сплати судового збору, передбачені зазначеною нормою закону виключно для позивачів, на нього не поширюються.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо безпідставного неврахування місцевим судом положень частини 3 статті 181 СК України також відхиляються апеляційним судом, як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні позивачкою норм матеріального права.

Правовідносини з виконання батьками обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття врегульовані Главою 15 Сімейного кодексу України.

Частиною 3 статті 181 зазначеної Глави СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Правовідносини, які виникають з утримання батьками повнолітніх дочки, сина врегульовані нормами глави 16 Сімейного кодексу України.

За змістом цієї глави окрім статей 198, 199, 200 до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

З зазначеного вбачається, що норми статті 181 СК України не включені законодавцем до переліку статей, які підлягають застосуванню у правовідносинах з утримання батьками повнолітніх дочки, сина, які є предметом спору у даній справі.

Правовий висновок, зроблений Верховним Судом у постанові від 04 липня 2018 року по справі №490/4522/16-ц, на який посилається у апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не належить до застосування у даній справі, з огляду на те, що він стосується норм матеріального права, які регулюють правовідносини з утримання неповнолітніх дітей.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи в повній мірі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , а тому змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, шляхом зменшення з 5000 грн до 3000 грн.

Враховуючи, що справа є малозначною в розумінні з п. 1 ч. 6 ст. 19, ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2020 року змінити в частині розміру аліментів, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення у наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) грн щомісячно, у зв`язку з продовженням навчання в Національному університеті біоресурсів і природокористування України, починаючи стягнення з 05 вересня 2019 року та до припинення сином навчання, але не довше досягнення ним двадцяти трьох років.»

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук