Справа № 135/496/20
Провадження № 2-о/135/24/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

14.04.2020 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради, Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - факту постійного проживання в м. Ладижин Вінницької області з 26.04.1986 року по 01.01.1993 року.

У заяві вказано, що він зареєстрований в м. Ладижин з 06.03.1984 року по даний час. Із поданої заяви видно, що встановлення факту постійного проживання в м. Ладижин заявнику необхідно для підтвердження факту проживання в Чорнобильській зоні, куди тривалий час відносилась територія м. Ладижин. Він звернувся до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації з питання визначення його статусу як потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Однак, листом йому повідомлено, що його справа з визначення статусу постраждалого розглянута, згідно протоколу засідання комісії від 16.12.2019 № 17 справа залишена на доопрацювання, оскільки наданими документами не підтверджено факт його проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 року не менше 4 років. Так як із записів трудової книжки він певний час працював в м. Вінниця та на крайній півночі.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без, по батькові, місце і час народження якої, що значиться в документі, збігається з прізвищем, ім`ям та по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 статті 315 ЦПК України).

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18).

Отже, за положеннями зазначених норм процесуального права встановлення факту, що має юридичне значення, який не зазначено в частині 1 статті 315 ЦПК України, можливе виключно за умови, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень ч. 1, 3, 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року № 551 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Порядок).

Відповідно до Порядку передбачено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії). Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів. (пункт 11 Порядку).

Таким чином, вказаним Порядком передбачено, що видача посвідчень проводиться на підставі рішення комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно закону видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення здійснюється органами місцевого самоврядування, а не судами.

У пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

У кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Ураховуючи наведене, судом встановлено, що заявлені ОСОБА_1 питання про встановлення факту постійного проживання на території м. Ладижин з метою отримання статусу особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, не можуть бути встановлені у порядку, визначеному ЦПК України для розгляду справ в окремому провадженні, так як існує іншій, позасудовий порядок їх встановлення, а видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування.

Тобто, заявлене питання може бути вирішено шляхом звернення до органів місцевого самоврядування, відповідної регіональної комісії, а у разі відмови, дії останньої можуть бути оскаржені до суду в позовному провадженні.

Такі висновки суду відповідають і практиці Верховного Суду, викладеній, зокрема, в постанові від 03.07.2019 року по справі № 433/3/16-ц. У вказаній справі Верховний Суд дійшов висновку, що суд помилково відкрив провадження у цивільній справі та розглянув питання по суті.

Крім того, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено що із поданої ОСОБА_1 заяви вбачається спір про право, оскільки встановлення факту постійного проживання в м. Ладижин, надасть право на отримання пільг та додаткових виплат, зокрема, відповідно до положень ст. 50, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, вказано, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тому необхідно відмовити у відкритті провадження у даній справі, оскільки із поданої заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, який має вирішуватись в порядку позовного провадження. А також в зв?язку з тим, що законом визначено інший порядок встановлення факту, який просить встановити заявник, що унеможливлює розгляд такої заява про встановлення факту в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства..

Також суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження відповідно до чинного процесуального законодавства.

Керуючись ст. 186, 293, 315 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя