КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/4858/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Коцюрби О.П., Нежури В.А., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів ,

В С Т А Н О В И В :

13 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, де просила стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 лютого 2009 року було укладено шлюб між позивачем та ОСОБА_1 у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №214.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_3 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Враховуючи, що син проживає разом з позивачкою, а відповідач є батьком, то повинен виконувати покладені на нього обов`язки.

Відтак, просить стягнути на свою користь на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що відповідач інших дітей, а також інших непрацездатних осіб на утриманні не має .

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року змінити в частині визначення розміру аліментів, а саме в розмірі 1 500,00 грн..

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис за №241. ( а.с. 9 т. 1 ).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 8 т. 1 ).

Спільна дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, що не оспорюється сторонами (а.с. 11, 12 т. 1).

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення з приводу заявлених вимог, обґрунтовано прийшов до переконання про необхідність стягнення із відповідача аліментів у розмірі 3000, 00 грн.

Разом з тим, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідача - ОСОБА_1 про засідання, що було призначене на 31 жовтня 2019 року о 10 годині 20 хвилин, оскільки конверт з ухвалою про відкриття провадження повернувся до суду з відміткою : «За закінченням строку зберігання» ( а.с. 18, 19 ).

Відповідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку, день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, враховуючи положення ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням строку зберігання» не є доказом належного повідомлення учасника процесу про час і місце розгляду справи.

Окрім того, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням строку зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Зазначене повністю узгоджується з викладеними висновками у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі №752/11896/17.

При цьому, будь-яких інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у відповідності до ст.ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження належного повідомлення відповідача про розгляд справи 31 жовтня 2019 року та 13 листопада 2020 року матеріали справи не містять.

Слід звернути також у вагу і на те, що судове засідання, яке було призначене на 31.10.2019 року було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. ( а.с. 20 .

Крім того матеріали справи не містять жодних доказів повідомлення учасників справи про наступну дату судового засідання у справі, що відбулося 13.11.2019 року.

Колегією суддів встановлено, що справа розглянута судом першої інстанції у відсутність відповідача ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про дату і час розгляду, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Згідно положень ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є в тому числі порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим ), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на приписи п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом обов`язкових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, оскільки суд допустив порушення норм процесуального права, розглянувши справу у відсутність відповідача ОСОБА_1 , який не повідомлений належним чином про дату, час і місце засідання суду і який обґрунтовує свою апеляційну скаргу такими обставинами.

При цьому, відповідач був позбавлений можливості подати клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням ( викликом ) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування зазначених норм матеріального права та норм процесуального права при його ухваленні, на переконання суду другої інстанції, знайшли часткове своє підтвердження при розгляді справи.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, про те, що місцевий суд не звернув уваги на те, що відповідач має захворювання та офіційно не працевлаштований, а позивач навпаки офіційно працює та у 2017 році придбала квартиру в м. Києві, з точки зору другої інстанції та в силу викладеного, не є належною правовою підставою для визначення розміру аліментів у розмірі 1 500, 00 грн.

Відтак, рішення місцевого суду підлягає скасуванню відповідно до положень ст. 376 ЦПК Українита ухвалення нового про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. відповідно до положень ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України.

При визначенні розміру аліментів, апеляційним судом враховано стан здоров`я і матеріальне становище дитини на утримання якої стягуються аліменти, стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів та зазначені в апеляційній скарзі обставини.

Згідно положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів скасувати і ухвалити по справі нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., щомісячно, починаючи з 13 серпня 2019 року та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

В.А. Нежура