Справа № 447/1876/19 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/811/3876/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремета Н.О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Цап П. М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про визнання недійсними квитанцій за комунальні послуги та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

22.08.2019 ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», в якому просив визнати недійсними квитанції про нарахування йому плати за спожитий газ за грудень 2018 року, січень 2019 року та лютий 2019 року; повернути незаконно присвоєні кошти та стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 2000,00 гривень.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що він, як учасник бойових дій, користується пільгою по оплаті природного газу в розмірі 75% на 158 м куб газу на одну особу на місяць. Така пільга діяла протягом опалювального сезону 2018-2019. Однак, оператор Миколаївської газової дільниці незаконно зняла 18,04 гривень з пільги і додала до вартості газу, яка підлягає оплаті за січень 2019 року, що призвело до надмірного нарахування плати за спожитий газ в сумі 362,48 грн, якого він фактично в січні місяці не спожив. У платіжній квитанції, яку він отримав для оплати, зазначено, що в січні він спожив 232,61 куб. м газу при нормі - 161,61 м куб. Це сталося у зв`язку з тим, що оператор взяла 71,45 куб. м газу за встановленою пільгою з нормативу споживання за лютий, порахувала його як непільговий у січні, а на лютий залишилося лише 89,71 м куб. газу за встановленою пільгою, а також змінила показники лічильника, додавши 70 одиниць. Він не перевищив норму споживання газу у січні 2019 року, що стверджується показником лічильника, зазначеним ним у квитанції. Такими діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, оскільки було частково позбавлено пільги, яка належить йому за законом, та він змушений був за вказаний період безпідставно проводити оплату за газ по повній вартості. В подальшому, він продовжував сплачувати за газ згідно з показниками лічильника, однак, відповідач не виправив свою помилку, внаслідок чого у нього виникла незаконно нарахована заборгованість за спожитий газ. Правильними показниками лічильника за січень 2019 року є показник 19014 м куб, за лютий 2019 року - 19172 м куб, за березень 2019 року - 19330 м куб. Внаслідок неправомірних дій відповідача, кошти, які він сплатив за спожитий газ, зараховано на погашення боргу, якого у нього фактчино не було. Врегулювати з відповідачем спір у досудовому порядку йому не вдалося. Вважає, що такими діями відповідача йому було завдану моральну шкоду, яку він оцінює у 2000,00 гривень.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про визнання недійсними квитанцій за комунальні послуги, повернення коштів та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зазначив, що висновок суду про часткове задоволення позовних вимог не відповідає матеріалам та обставинам справи. Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин ст. 202 ЦК України, оскільки видача рахунку для оплати комунальних послуг не є правочином, та необґрунтовано відмовив у задоволенні його позовних вимог про визнання рахунків недійсними та повернення коштів. Таким рішенням суду не вирішено його проблему, оскільки відповідач знову буде зараховувати кошти, які він сплачує за фактично спожитий газ з врахуванням неіснуючого боргу. У рішенні суду багато неточностей. Суд покликається на інформацію, яку він суду не надавав, зокрема, що пенсія є єдиним джерелом його доходу, а тому він змушений палити дровами. Крім пенсії, він має сад і город, допомагає грошима своїм дітям і внукам. До суду звернувся не для того, щоб його шкодували, а для захисту прав, передбачених законом, від неправомірних дій відповідача.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ст.4 ЦПК Укараїни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Постановою НКРЕП від 30.09.2015 року № 2500 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, який є публічним договором та регламентує порядок і умови постачання природного газу.

Договори на постачання природного газу побутовим споживачам укладаються на підставі Типового договору та є договорами приєднання.

Згідно п.13 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний період.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу за адресою АДРЕСА_1 та на його ім`я відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 .

Згідно квитанції на оплату за спожитий газ за грудень 2018 року (станом на 01.01.2019 року), показник лічильника, який вказано споживачем становить 18856 м куб, та цей показник лічильника відображений оператором правильно.

Згідно квитанції за січень 2019 року, показник лічильника, вказаний споживачем станом на 01.02.2019 року становить 19014 м куб, зазначений за цей період оператором показник становить19084 м куб.

Згідно квитанції за лютий 2019 року, показник лічильника, який вказано споживачем станом на 01.03.2019 становить 19172 м куб, показник лічильника відображений оператором правильно.

Відповідно до інформації Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» від 24.05.2019 №79740-Лв-3732-0519, нарахування за спожитий газ позивачу ОСОБА_1 проводиться згідно з діючими цінами на підставі даних оператора ГРМ з урахуванням пільги у розмірі 75%. Станом на 31.12.2018 року по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 на показах побутового газового лічильника 18856 м куб обліковувалася заборгованість за спожитий газ в сумі 362,46 грн, оплачена 24.01.2019 року. Згідно інформації, наданої ПАТ «Львівгаз» по особовому рахунку НОМЕР_1 за період з 01.01.2019 року по 30.04.2019 року спожито 521,5 м куб газу на суму 1598,65 грн. Проведено оплату за період з 01.01.2019 року по 30.04.2019 року з урахуванням заборгованості станом на 31.12.2018 року в сумі 1773,67 грн. (362,46 грн - 24.01.2019 р., 362,00 грн - 25.02.2019 р, 363,71 грн - 21.03.2019 р, 344,44 грн - 26.02.2019 р, 341,06 грн - 22.04.2019 р). 30.04.2019 по особовому рахунку позивача на показник 19370 м куб обліковувалася заборгованість за спожитий газ у розмірі 187,44 гривень (а.с.8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання недійсними квитанцій про нарахування плати за спожитий газ за грудень 2018 року, за січень 2019 року та за лютий 2019 року та повернення незаконно присвоєних коштів, районний суд виходив з того, що позивачем обрано невірних спосіб захисту права.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується.

Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014 року у справі № 6-24067св14, саме по собі нарахування заборгованості та направлення споживачу квитанції про оплату не свідчить про порушення його права вимоги про її стягнення, а тому зазначені дії не є такими, що порушують право та не можуть бути припинені у спосіб, передбачений пунктом 3 частини 2 статті 16 ЦК України.

Із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору є підставність нарахування ТзОВ «Львівгаз збут» позивачу ОСОБА_1 плати за спожитий ним природний газ протягом 2018-2019 років. Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за використаний природний газ є різновидом претензії, такий спосіб захисту права, як визнання недійними квитанцій на оплату послуг, чинним законодавством України не передбачено.

Усе, що зазначив позивач у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред`явлення до нього позову про стягнення певної суми заборгованості за надані послуги. Таким чином, суду необхідно було уточнити позовні вимоги позивача, установити характер спірних правовідносин, проте суд першої інстанції цього не виконав, а суд апеляційної інстанції таким правом не наділений (ухвала колегії суддів Верховного Суду України від 23 лютого 2011 року у справі № 6-26441св09).

Як убачається з матеріалів справи, ТзОВ «Львівгаз збут» не пред`являло позову до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги, позивач сплачує за надані йому послуги з газопостачання за показниками приладу обліку, що виключає можливість припинення йому подачі природного газу.

Разом з тим, суд стягнув в користь позивача моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн, не врахувавши, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, лише у разі, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

П.п.10 п.5.1 розділу 5 Типового договору про надання послуг з газопостачання передбачено відшкодування збитків постачальником, якщо такі понесені споживачем у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням постачальником своїх зобов`язань. Відшкодування моральної шкоди Типовим договором не передбачено.

Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у справах № 447/193/17 від 25.07.20018 року та № 481/863/17 від 14.03.2018 року.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, аналогічна норма міститься у ч.4 ст.263 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що рішення суду в частині стягнення моральної шкоди ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає можливим вихід за межі доводів апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення 500 грн. моральної шкоди з ухваленням в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні цих позовних вимог. Крім того, на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди покликався відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.81-85).

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ч. 4 ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 06 листопада 2019 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» в користь ОСОБА_1 500 грн моральної шкоди скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21.04.2020 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.