ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 642/2517/18

провадження № 22-ц/818/1361/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: Комунальне підприємство «Харківводоканал»

Відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року, ухвалене суддею Вікторовим В.В., -

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року представник позивача КП «Харківводоканал» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 17 511 грн 37 коп., що складається з наданих послуг з централізованого водопостачання за період з 1 липня 2008 р. по 31 березня 2018 р. у розмірі 9 859 грн 98 коп., водовідведення за період з 1 квітня 2014 р. по 31 березня 2018 р. у розмірі 4 971 грн 25 коп., інфляційних витрат в сумі 493 грн 60 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 2 186 грн 54 коп.

Заочним рішенням Ленінського районного суду від 12 жовтня 2018 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» до відповідачів задоволено.

Ухвалою цього ж суду від 22 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено. Рішення суду від 12 жовтня 2018 року скасовано та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження.

04.09.2019 до суду від позивача по справі надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої КП «Харківводоканал» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь підприємства за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2008 по 31.07.2019 у розмірі 14 583 грн 55 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2014 по 31.07.2019 у розмірі 7 387 грн 09 коп., інфляційні витрати 2 186 грн 54 коп., 3 % річних від простроченої суми 493 грн 60 коп, загальною сумою 24 650 грн 78 коп., а також стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

26.11.2019 до суду від позивача по справі надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої зменшено позовний період та КП «Харківводоканал» просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 24 164 грн 00 коп., що складається з наданих послуг з централізованого водопостачання за період з 1 липня 2010 р. по 31 липня 2019 р. у розмірі 14 096 грн 77 коп., водовідведення за період з 1 квітня 2014 р. по 31 липня 2019 р. у розмірі 7 387 грн 09 коп., інфляційних витрат в сумі 2 186 грн. 54 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 493 грн. 60 коп.

Позов мотивований тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 , проте надані послуги не оплачують.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року позов Комунального підприємства «Харківводоканал» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 1 червня 2015 р. по 31 липня 2019 р. в сумі 11 760 грн 64 коп., за послуги з централізованого водовідведення за період з 1 червня 2015 р. по 31 липня 2019 р. в сумі 6 383 грн 54 коп., інфляційні витрати в сумі 2 186 грн 54 коп., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 493 грн 60 коп., а всього 20 824 грн 32 коп. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» судовий збір у розмірі 1 518 грн 48 коп., по 506 грн 16 коп. з кожного. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі мають заборгованість за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням строків позовної давності, про застосування яких було заявлено відпповідачами. Відомості про те, що встановлений лічильник, на який посилаються відповідачі, пройшов повірку в матеріалах справи - відсутні, у зв`язку з чим нарахування КП «Харківводоканал» проводились за нормами споживання. Нарахування заборгованості за спожиті послуги згідно з показниками лічильника, якщо такий лічильник не повірений у визначеному порядку, є неможливим в силу вимог закону. КП «Харківводоканал» не здійснює повірку засобів обліку холодної води у зв`язку з невключенням вартості цієї послуги до тарифів з водопостачання і водовідведення, а відповідачі не забезпечили своєчасне здійснення повірки встановленого в їхній квартирі лічильника, тому позивач правомірно нарахував оплату за надані послуги відповідно до діючих нормативів споживання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову КП «Харківводоканал» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Законодавством у сфері житлово-комунальних послуг не передбачена відповідальність споживача за прострочення проведення повірки засобів вимірювальної техніки. Саме КП «Харківводоканал» як надавач послуг з водопостачання і водовідведення зобов`язано провести роботи з демонтажу, повірки і монтажу засобів обліку холодної води за власний рахунок. Матеріали справи не містять доказів несправності засобу обліку води. Саме позивач несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі відповідача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Включення до тарифів плати за повірку приладів обліку води, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки не залежить від дій відповідача, оскільки стосується правових взаємовідносин КП Харківводоканал» як виконавця послуг та органів державної влади і місцевого самоврядування, а відповідач має право на безоплатну повірку, обслуговування і ремонт засобу обліку води.

КП «Харківводоканал» до апеляційного суду надано відзив, в якому воно просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановлені під час розгляду справи. Зазначає, що відповідачі не надали доказів того, що у період нарахування спірної заборгованості лічильник води встановлений в їх квартирі пройшов повірку. Вважає, що викладені в апеляційній скарзі відомості не стосуються предмета спору.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 .

В матеріалах справи відсутні докази встановлення засобів обліку води, разом з тим, сторонами не заперечується та визнається, факт встановлення засобу обліку води у квартирі відповідачів, повірка якого повинна була бути проведена в 4 кварталі 2013 року.

Також в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , з якої вбачається, що 3 квітня 2014 року ОСОБА_1 звертався до позивача з клопотанням про проведення повірки вузлу обліку водопостачання установленого в його квартирі згідно з законом «Про метрологію» (а.с. 123).

У відповідь на вказану заяву, КП «Харківводоканал» повідомило, що воно не може безоплатно виконати повірку квартирних лічильників, оскільки тариф за послуги водопостачання та водовідведення не передбачає витрат, пов`язаних з періодичною повіркою засобів вимірювання води (а.с. 147-150).

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами № 630.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та пунктом 8 Правил № 630 передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Пунктами 9, 30, 32 цих Правил № 630, змістом Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (у тому числі в редакції на момент укладення договору) передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) має здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, відшкодовуються не інакше, як шляхом їх включення у тариф на послуги з постачання холодної води та водовідведення та сплати споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що якщо до складу тарифів позивача послуги з періодичної повірки приладів обліку води не включено, повірка засобів обліку повинна здійснюватися за рахунок споживача.

Положеннями статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Тобто нарахування заборгованості за спожиті послуги згідно з показниками лічильника, якщо такий лічильник не повірений у визначеному порядку, є неможливим в силу вимог закону.

Відповідачі не надали доказів того, що у період нарахування спірної заборгованості лічильник води встановлений в квартирі пройшов повірку та згідно з вимогами закону міг бути застосований для визначення суми оплати за спожиті відповідачем послуги.

Відповідно до підпункту 5 пункту 3 та підпункту 7 пункту 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014 основними завданнями НКРЕКП є, зокрема, забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сфері централізованого водопостачання та водовідведення. Саме НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань установлює, зокрема, тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що повірку лічильника покладено на позивача, оскільки до складу тарифів послуги з періодичної повірки квартирних приладів обліку води, які належать споживачам, не включено, тобто витрати за періодичну повірку засобів обліку не відшкодовуються через діючі тарифи на комунальні послуги, а КП «Харківводоканал» не може здійснювати повірку належного відповідачам лічильника за власний рахунок і це не передбачено ні договором, ні законом.

Доводи апеляційної скарги, що повірка лічильника не проведена з вини позивача, тому облік води повинен бути проведений за показниками лічильника, не заслуговують на увагу, оскільки прилади обліку як засіб вимірювальної техніки для обліку спожитої води можна використовувати тільки в тому випадку, якщо вони повірені, а у разі виведення їх з експлуатації з абонентської бази позивача у зв`язку із закінченням терміну повірки, нарахування проводилося за нормою водоспоживання.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук