Постанова

Іменем України

15 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 563/1217/18

провадження № 61-7106св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро»,

відповідачі: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнеагроленд»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнеагроленд» на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2018 року у складі судді: Кулика Є. В., та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 березня 2019 рокуу складі колегії суддів: Шимківа С. С., Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро» (далі - ТОВ «Горинь Агро») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнеагроленд» (далі - ТОВ «Рівнеагроленд») про визнання договору оренди землі недійсним.

Позов мотивовано тим, що 12 травня 2010 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки розміром 2,22 га, строком на 10 років та зареєстровано 12 травня 2010 року в Корецькому районному відділі Рівненської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Втім, 10 квітня 2018 року ОСОБА_1 повторно уклав договір оренди землі щодо вже орендованої земельної ділянки з іншою юридичною особою - ТОВ «Рівнеагроленд». Право оренди ТОВ «Рівнеагроленд» земельної ділянки зареєстровано 06 квітня 2018 року. ОСОБА_1 , з моменту реєстрації договору оренди землі від 12 травня 2010 року не мав права передавати земельну ділянку в оренду, оскільки таке право до 2020 року належало ТОВ «Горинь Агро». Крім того, 31 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Горинь Агро» укладено додаткову угоду щодо продовження дії Договору оренди землі № 365 від 12 травня 2010 року до 27 грудня 2030 року.

ТОВ «Горинь Агро» просило:

визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 28 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнеагроленд», строком на 10 років щодо земельної ділянки розміром 2,2176 га, кадастровий номер :05:007:0173, розташованої на території Великомежиріцької сільської ради Корецького району, Рівненської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2018 року позов ТОВ «Горинь Агро» задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі б/н від 28 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнеагроленд»строком на 10 (десять) років щодо земельної ділянки розміром 2,2176 га, кадастровий номер :05:007:0173, розташованої на території Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнеагроленд» на користь ТОВ «Горинь Агро» сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на момент укладення оспорюваного договору оренди землі між ТОВ «Рівнеагроленд» та ОСОБА_1 , діяв інший договір оренди тієї ж самої земельної ділянки, укладений між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_1 . Тобто, укладенням договору оренди між ТОВ «Рівнеагроленд» та ОСОБА_1 , останній в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору і виконання зобов`язань за договором оренди, раніше укладеним з ТОВ «Горинь Агро». За таких обставин, суд зробив висновок, що при укладанні 28 грудня 2017 року оспорюваного договору оренди землі, сторонами недодержані вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України та приписи Закону України «Про орендну землі».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Рівненського апеляційного суду від 06 березня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Рівнеагроленд» задоволено частково. Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2018 року в частині розподілу судових витрат скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнеагроленд» на користь ТОВ «Горинь Агро»судовий збір, сплачений за розгляд справи судом першої інстанції, у розмірі по 881 грн з кожного. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що Факт реєстрації договору оренди вказаної земельної ділянки, за кадастровим номером :05:007:0173, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Горинь Агро» 12 травня 2010 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею Управління Дергеокадастру у Корецькому районі Рівненської області підтверджується відповіддю в.о. начальника Управління за № 32-1708-0.3-398/2-16 від 07 квітня 2016 року. Об`єктом оренди є земельна ділянка. Одна і та ж сама земельна ділянка не може одночасно бути об`єктом оренди двох договорів, укладених із різними орендарями. Укладення 28 грудня 2017 року ОСОБА_1 з ТОВ «Рівнеагроленд» договору оренди земельної ділянки порушує права ТОВ «Горинь Агро» як орендаря цієї земельної ділянки, а також положення укладеного між ним та ОСОБА_1 12 травня 2010 року договору оренди землі № 365 та Закону України «Про оренду землі». Тому місцевим судом правомірно задоволено позов ТОВ «Горинь Агро» та визнано недійсним договір оренди від 28 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнеагроленд» строком на 10 років щодо земельної ділянки, розміром 2,2176 га, кадастровий номер :05:007:0173, розташованої на території Великомежиріцької с/р Корецького району Рівненської області. Проте вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, місцевим судом залишено поза увагою, що законом не передбачено солідарне стягнення суми судових витрат, а згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Аргументи учасників справи

У квітні 2019 року ТОВ «Рівнеагроленд» подало касаційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржені рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому посилалося на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами обох інстанцій не взято до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутні докази щодо реєстрації права оренди в Поземельній книзі. Суди обох інстанцій прийшли до невірних висновків, оскільки державна реєстрація договору оренди, права оренди розміром 2,2176 га, кадастровий номер :05:007:0173, розташованої на території Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_1 не була проведена у відповідності до статті 120 ЗК України, оскільки відсутні відомості щодо реєстрації зазначеного договору в Поземельній книзі. Таким чином, відсутність державної реєстрації права оренди в поземельній книзі (відсутність відповідного запису) дає підстави вважати, що реєстрація не була повністю проведена, а договір не був укладений. Натомість, визнаний судом першої інстанції недійсним договір оренди землі укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнеагроленд» земельної ділянки розміром 2,2176 га, кадастровий номер :05:007:0173, розташованої на території Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області, зареєстровано в реєстрі речових прав 06 квітня 2018 року, строком на 10 років. Суд апеляційної інстанції помилково вважав, що ця справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження.

У травні 2019 року ТОВ «Горинь Агро» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржені рішення залишити без змін.

Відзив на касаційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_1 з моменту реєстрації договору оренди землі не мав прав оренди (права володіння і користування) щодо цієї землі, й не міг її передати іншій особі - ТОВ «Рівнеагроленд» за договором оренди землі оскільки таке право відповідно зареєстроване і належить ТОВ «Горинь Агро». Відповідно до частини третьої статті З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Додаткового зобов`язання Позивача щодо перереєстрації прав оренди землі в новому Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно законодавством не передбачено. Державну реєстрацію договору оренди землі позивача було здійснено 28 грудня 2010 року.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2020 року призначено справу до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 12 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Горинь Агро» укладено договір оренди землі № 365, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Великомежиріцької сільської ради, площею 2,22 га строком на 10 років.

Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 12 травня 2010 року орендодавець ( ОСОБА_1 ) передав, а орендар (ТОВ «Горинь Агро») прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий № :05:007:0173, що знаходиться на території Великомежиріцької с/р та належить орендодавцеві на підставі Державного акта на право приватної власності на землю.

Договір від 12 травня 2010 року зареєстрований у Корецькому РВ РРФ Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 грудня 2010 року № 47.

Факт реєстрації договору оренди земельної ділянки, за кадастровим номером :05:007:0173, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Горинь Агро» 12 травня 2010 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею Управління Дергеокадастру у Корецькому районі Рівненської області підтверджується відповіддю в. о. начальника Управління за № 32-1708-0.3-398/2-16 від 07 квітня 2016 року

31 липня 2015 року ОСОБА_1 та ТОВ «Горинь Агро» уклали додаткову угоду до договору оренди землі № 365 від 12 травня 2010 року, згідно умов якого строк оренди землі продовжено на 20 років до 27 грудня 2030 року

28 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнеагроленд» укладено договір оренди земельної ділянки, згідно умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:007:0173, на території Великомежирицької с/р Корецького району строком на 10 років, право за яким зареєстроване КП «Реєстраційний центр «Полісся» Кузьмівської сільської ради Сарненського району Рівненської області 10 квітня 2018 року, номер запису: 40557886.

Суди встановили, що на момент укладення 28 грудня 2017 року оспорюваного договору оренди та реєстрації права оренди земельної ділянки за ТОВ «Рівнеагроленд»був чинним договір оренди № 365 від 12 травня 2010 року цієї ж земельної ділянки, укладений між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_1 та зареєстрований 10 грудня 2010 року.

Внаслідок укладення оспорюваного договору ТОВ «Рівнеагроленд»набуло право оренди земельною ділянкою, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»).

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року в справі № 587/2326/16-ц (провадження № 14-442цс19) вказано, що «суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що на час підписання 29 грудня 2015 року оскарженого договору та реєстрації права оренди земельної ділянки за ФГ «Натон» був чинним інший договір оренди цього ж об`єкта, підписаний ОСОБА_2 із позивачем 19 квітня 2007 року і зареєстрований 23 жовтня 2007 року у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України». Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України). Внаслідок укладення оскарженого договору ФГ «Натон» отримало право оренди земельною ділянкою, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки. З огляду на це Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про порушення права позивача на оренду земельної ділянки та наявність підстав для визнання оскарженого договору недійсним».

За таких обставин, суди зробили обґрунтований висновок про задоволення позову і визнання оспорюваного договору оренди від 28 грудня 2017 року недійсним.

Колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції помилково вважав, що ця справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження, з таких підстав.

У частині третій статті 368 ЦПК України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року в справі № 753/17720/18 (провадження № 61-17201св19) зроблено висновок, що «приписи частини першої статті 369 ЦПК України щодо письмового провадження за наявними у справі матеріалами можуть бути застосовані судами апеляційної інстанції лише у випадку, якщо позивачем заявлені виключно вимоги майнового характеру і розмір ціни позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Якщо ж у справі наявні вимоги немайнового характеру, то розгляд такої справи у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи».

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року призначено справу за апеляційною скаргою ТОВ «Рівнеагроленд» на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2018 року до розгляду на 10:45 год. 06 березня 2019 року в приміщенні Рівненського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції в нескасованій апеляційним судом частині та постанова апеляційного суду ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції в нескасованій апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду залишити без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400 та 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнеагроленд» залишити без задоволення.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2018 року в нескасованій апеляційним судом частині та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук