Справа № 463/6632/19 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-з/811/69/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
УХВАЛА

10 квітня 2020 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Шандра М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому-судді Ванівському О.М., судді Мельничук О.Я. від розгляду цивільної справи № 463/6632/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції України, за участю третьої особи Начальника відділу у справах дітей Личаківської районної адміністрації Лотоцької О.П. про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

25.03.2020 позивачка ОСОБА_1 подала заяви про відвід головуючому-судді Ванівському О.М., судді Мельничук О.Я. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України. У заявах про відвід покликається на те, що судді Ванівський О.М. та Мельничук О.Я. були в складі колегії при розгляді іншої справи за її участю, а саме справи №1309/9120/12. 03 березня 2020 року судді Ванівський О.М. та Мельничук О.Я. в складі іншої колегії відмовили їй у задоволенні апеляційної скарги у справі про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 23 березня 2020 року вона надіслала дисциплінарну скаргу у Вищу раду правосуддя щодо дій суддів Ванівського О.М. та Мельничук О.Я. під час розгляду справи №1309/9120/12. Також вважає, що подання скарги у Вищу раду Правосуддя щодо суддів Ванівського О.М. та Мельничук О.Я. сприятиме упередженості та необ`єктивності розгляду справи суддями та сформує передчасне негативне сприйняття доводів та аргументів з її боку та порушить її право на справедливий суд. Просила заяви задовольнити.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року визнано відвід, заявлений ОСОБА_1 головуючому-судді Ванівському О.М., судді Мельничук О.Я., необґрунтованим.

Згідно ч. 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У заяві не наведено підстав для відводу суддів Ванівський О.М., Мельничук О.Я., які визначені у пп.1-5 ч.1 ст.36 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя, відкриття дисциплінарного провадження за такою скаргою не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності ( рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп.27,28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремі справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду ( рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства») (Pullar v.United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У контексті об`єктивного критерію окремо ЄСПЛ відзначає поведінку суддів, а саме необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.п.49,50,52 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі Білуха проти України).

Обгрунтованих даних про те, що судді Ванівський О.М., Мельничук О.Я. порушують право ОСОБА_1 на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, матеріали справи не містять, а наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про упередженість та необ`єктивність суддів.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Ванівському О.М., Мельничук О.Я. відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду М.М. Шандра