У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2020 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі: Головуючого - судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Бурячек О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування гаражним боксом та транспортним засобом, який подано в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права користування гаражним боксом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 , просила суду «визнати за позивачем право користування гаражним боксом НОМЕР_1 , який розташований на території Гаражно - будівельного кооперативу «Дніпро» за адресою: АДРЕСА_1, який придбаний за особисті кошти позивача ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 за Договором купівлі-продажу від 14 листопада 2006 року та помилково ( в результаті введення колишнім чоловіком позивача в оману) зареєстрований позивачем на ім`я відповідача ОСОБА_1 », що є предметом позову.

09 січня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

10 лютого 2020 року (вх.№9426/1) відповідач подав до суду зустрічний позов від свого імені до ОСОБА_2 з вимогами: « визнати за собою право користування гаражним боксом НОМЕР_2 , який розташований на території Гаражно-будівельного кооперативу «Дніпро» за адресою: АДРЕСА_1, автомобілем УАЗ-3163-020- МД «Патріот», а також автомобільними причепами.

Відповідач в судовому засіданні просив прийняти зустрічний позов та об`єднати його водне провадження з первісним позов, вважає, що ці позови взаємопов`язані та випливають з одних правовідносин.

Позивач в судовому засіданні просила відмовити у прийнятті зустрічного позову, оскільки вимоги за первісним та зустрічним позовом є різними за своєю правовою природою та визначеним способом захисту, тому відсутні підстави для їх спільного розгляду.

Оцінивши наведені відповідачем підстави для прийняття зустрічного позову, вислухавши думку учасників справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.49 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 193 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», судам слід мати на увазі, що, оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК.

Порядок прийняття зустрічного позову визначений ст. 193 ЦПК України, яким визначено, що підставами прийняття зустрічного позову до спільного розгляду є взаємопов`язаність, доцільність розгляду в одному провадженні, а також, можливість виключення повністю або частково задоволення первісного позову, у разі задоволення зустрічного позову.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним. Недоцільно розглядати первісний позов і зустрічний позов, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

Виходячи зі змісту ст. 193 ЦПК України, законодавством не передбачено прийняття зустрічного позову в частині заявлених вимог. Наслідком прийняття зустрічного позову є його об`єднання в одне провадження з первісним позовом.

Відповідно до ч. 10 ст. 188 ЦПК України, справи об`єднані в одне провадження, роз`єднанню не підлягають.

Виходячи з предмету позову та суб`єктивного складу сторін за первісним та зустрічним позовом, ці позови є різними за своєї правової природою, обраним способом захисту, заявлені вимоги не є однорідними, як за предметом позову, так і способом захисту прав та законних інтересів сторін спору, що зумовлює самостійний предмет їх доказування.

З урахуванням викладеного та зважаючи на те, що вирішення питання про прийняття в провадження зустрічного позову є правом суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для прийняття зустрічного позову та його об`єднання в одне провадження з первісним позовом, що не позбавляє відповідача права звернутись до суду з окремим позовом в загальному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 188, 193, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування гаражним боксом та транспортним засобом.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

С у д д я