Справа № 495/717/20
Номер провадження 4-с/495/20/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Мишко В.В.,

при секретарі судового засідання Охримчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області скаргу ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту скаржник) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на рішення та бездіяльність приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича.

Так, ОСОБА_1 просить суд:

-визнати бездіяльність приватного виконавця Шипкова Є.О. щодо неповернення виконавчого листа № 2-2344/11 виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 05.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу протиправною;

-визнати дії приватного виконавця Шипкова Є.О. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2344/11 виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 05.12.2012 року протиправними;

-визнати постанову ВП 60350908 приватного виконавця Шипкова Є.О. про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2344/11 виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 05.12.2012 року незаконною та скасувати її.

В обґрунтування своєї скарги, ОСОБА_1 зазначає, що приватним виконавцем прийнято до примусового виконання виконавчий лист № 2-2344/11 виданий Білгород-Дністровським-міськрайонним судом Одеської області 05.12.2012 року про стягнення з нього боргу на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна».

Скаржник зазначає, що у вказаному вище виконавчому листі визначений граничний строк пред`явлення його до примусового виконання, а саме до 20.02.2013 року. Однак, стягував ТОВ «Росвен Інвест Україна» не звертався до суду із відповідною заявою про поновлення строку подачі на примусове виконання вказаного виконавчого листа та судом це питання також не вирішувалось.

29.01.2020 року ОСОБА_1 на адресу приватного виконавця був направлений лист про повернення виконавчого листа.

За твердженням скаржника, приватний виконавець не надав жодної відповіді та не прийняв жодного рішення, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся з відповідною скаргою до суду.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, але його представник адвокат Садовський В.Є., подав до суду заяву згідно якої подану скаргу підтримує та просить її задовольнити в повному обсязі. Крім того, просив суд розглядати скаргу без участі представника скаржника.

Приватний виконавець Шипков Є.О. в судове засідання також не з`явився, але подав до суду відзив разом з копіями матеріалів виконавчого провадження ВП 60350908, згідно якого просив суд ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі в задоволенні його скарги на рішення та бездіяльність приватного виконавця.

Відповідно до поданого відзиву, приватний виконавець зазначив, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Приватний виконавець ОСОБА_2 Є.О. стверджує, що ним не було порушено вимог законодавства при відкритті вищевказаного виконавчого провадження 01.10.2019 року, оскільки не сплив трирічний строк з дня повернення виконавчого документа стягувачу, який міг би сплисти (в разі не пред`явлення до примусового виконання) 15.10.2021 року. Також, не було порушено вимог законодавства при відкритті вищевказаного виконавчого провадження 01.03.2016 року, оскільки не сплив трирічний строк з дня пред`явлення виконавчого документа, який міг би сплисти (в разі не пред`явлення до примусового виконання) 29.09.2019 року.

Крім того, приватний виконавець зауважує, що відповідно до ухвали № 495/11094/19 від 23 січня 2020 року постановленої Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області встановлено, що приватним виконавцем не було порушено вимог законодавства при відкритті виконавчого провадження ВП № 60350908 від 17.10.2019 року, оскільки не сплив трирічний строк з дня повернення виконавчого документу стягувачу, який міг би сплисти (в разі не пред`явлення до примусового виконання) 15.10.2021 року.

Стосовно повернення виконавчого документу, приватний виконавець зазначає, що відповідно до статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», на теперішній час не має підстав для повернення вказаного вище виконавчого листа. Разом з цим звертає увагу, що ОСОБА_1 неодноразово надсилалися виклики на прийом до приватного виконавця, вимоги про надання декларації про майно та доходи фізичної особи-боржника, вимоги щодо надання заставного транспортного засобу для проведення опису та арешту, але вищевказані вимоги боржником не виконані, транспортний засіб приватному виконавцю для проведення опису та арешту не надано.

На думку приватного виконавця, ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення та перешкоджає приватному виконавцю у вчинені виконавчих дій, у зв`язку з чим вважає вказану скаргу необгрунтованною.

Дослідивши матеріали скарги, відзив на скаргу та додані документи до матеріалів справи, суд дійшов до наступних висновків.

17.10.2019 року за заявою стягувача було відкрито виконавче провадження №560350908 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2344/11, виданого 05.12.2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0063/08/08 від 24.04.2008 року у сумі 179 023 (сто сімдесят дев`ять тисяч двадцять три) гривні 53 копійки; заборгованість за відсотками у сумі 49 902 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дві) гривні 69 копійок; штраф у сумі 31 396 (тридцять одна тисяча триста дев`яносто шість) гривень 30 копійок; загальна сума пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у сумі 91 065 (дев`яносто одна тисяча шістдесят п`ять) гривень 86 коп.; сума штрафу у сумі 1 198 (тисячу сто дев`яносто вісім) гривень 49 коп., всього 352 586 (триста п`ять дві тисячі п`ятсот вісімдесят шість) гривень 87 копійок. Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» судові витрати у сум 1820 ( одна тисяча вісімсот двадцять) гривні (відповідно до ухвали Білгород-Дністровского міськрайонного суду Одеської області № 2-2344/11 від 18.12.2018 року замінено вибулого стягувана - ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника - ТОВ «Росвен Інвест Україна», яка набула законної сили 03.01.2019 року.

Згідно із ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 60350908 від 17.10.2019 року, було направлено сторонам виконавчого провадження, зокрема ОСОБА_1 , (відправлення № НОМЕР_1 , АТ «Укрпошта»). Станом на року боржник жодного разу не з`явився на прийом, не надав приватному виконавцю декларацію про доходи та майно боржника - фізичної особи, всіляко ігноруючи виклики приватного виконавця.

На виконавчому листі № 2-2344/11, який видано 05.12.2012 року Білгород- Дністровським міськрайонним судом Одеської області, є відмітка про повернення виконавчого листа стягувану 15.01.2018 року із зазначенням причини повернення.

Згідно із пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-УІІІ, виконавчі документи, видані до набрання чинності ним законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені ним Законом.

Відповідно до статті 12 Закону № 1404-УШ: виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч. 1); строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (п. 1 ч. 4). У разі повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч. 5).

Таким чином, приватним виконавцем не було порушено вимог законодавства при відкритті вищевказаного виконавчого провадження 01.10.2019 року, оскільки не сплив трирічний строк з дня повернення виконавчого документа стягувачу, який міг би сплисти (в разі не пред`явлення до примусового виконання) 15.10.2021 року.

На виконавчому листі також є відмітка про відмову у відкритті виконавчого провадження 01.03.2013 року із зазначенням причини - п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а також відмітки про повернення виконавчого документа стягувану, п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження »від 21.12.2015року та відмітка від 29.08.2014 року в редакції закону № 606-ХІУ (діяв до 05.10.2016 року). Приватним виконавцем не було порушено вимог законодавства при відкритті вищевказаного виконавчого провадження 01.03.2016 року, оскільки не сплив трирічний строк з дня пред`явлення виконавчого документа, який міг би сплисти (в разі не пред`явлення до примусового виконання) 29.09.2019 року.

Крім того, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 січня 2020 року у справі № 495/11094/19 встановлено, що приватним виконавцем не було порушено вимог законодавства при відкритті виконавчого провадження ВП № 60350908 від 17.10.2019 року, оскільки не сплив трирічний строк з дня повернення виконавчого документу стягувачу, який міг би сплисти (в разі не пред`явлення до примусового виконання) 15.10.2021 року.

Статтею 37 Закона України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувану, а саме:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3)стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувану в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

2. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

3. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувану повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувана виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувану на підставі пунктів 1,3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

4. Про повернення стягувану виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

5.Повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону».

Таким чином, на теперішній час у приватного виконавця не має підстав для повернення виконавчого листа.

Встановлено, що на адресу приватного виконавця дійсно надходила заява боржника про повернення виконавчого листа на яку було надано розгорнуту відповідь, яку було направлено та вручено ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 неодноразово надсилалися виклики на прийом до приватного виконавця, вимоги про надання декларації про майно та доходи фізичної особи-боржника, вимоги щодо надання заставного транспортного засобу для проведення опису та арешту, але вищевказані вимоги ОСОБА_1 не виконані.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 січня 2020 року приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_1 . В ході примусового виконання встановлено, що за вищезазначеною адресою знаходиться транспортний засіб, MERCEDES-BENZ VITO 115 CDI, номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , який перебуває в розшуку, а також боржник, якому було повідомлено про необхідність обов`язкового виконання судового рішення, на що ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою та скоївши наїзд на Приватного виконавця покинув місце події, про що було повідомлено поліцію за номером «гарячої лінії» 102, розшук транспортного засобу станом на сьогодення позитивного результату не дав. Про вказані події було складено акт приватного виконавця від 24.01.2020 року.

В добровільному порядку вимоги виконавчого документу боржником не виконані. ОСОБА_1 був повідомлений про відкриття виконавчого належним чином. Станом на теперішній час боржником не вжито жодних заходів щодо реального виконання виконання виконавчого листа № 2-2344/11, виданого 05.12.2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0063/08/08 від 24.04.2008р. у сумі 179 023 (сто сімдесят дев`ять тисяч двадцять три) гривні 53 копійки; заборгованість за відсотками у сумі 49 902 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дві) гривні 69 копійок; штраф у сумі 31 396 (тридцять одна тисяча триста дев`яносто шість) гривень 30 копійок; загальна сума пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у сумі 91 065 (дев`яносто одна тисяча шістдесят п`ять) гривень 86 копійок; сума штрафу у сумі 1 198 (тисячу сто дев`яносто вісім) гривень 49 коп., всього 352 586 (триста п`ять дві тисячі п`ятсот вісімдесят шість) гривень 87 копійок. Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» судові витрати у сум 1820 ( одна тисяча вісімсот двадцять) гривні, (відповідно до ухвали Білгород-Дністровского міськрайонного суду Одеської області № 2-2344/11 від 18.12.2018 року замінено вибулого стягувача - ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника - ТОВ «Росвен Інвест Україна», яка набула законної сили 03.01.2019 року.)

Станом на сьогоднішній час боржник вчиняє дії що ускладнюють виконання рішення, не подав виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, не надавав пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, що свідчить про ухилення від виконання судового рішення та перешкоджанню приватному виконавцю у вчинені виконавчих дій.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод Європейського суду з прав людини як джерела права. У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на справедливий суд було б ілюзорним, якби національна правова система договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін. Обов`язковість виконання судових рішень, разом із іншими складовими права на справедливий суд, зокрема, такими як суб`єктивна неупередженість суду, принцип правової визначеності, заборона втручання законодавця у відправлення правосуддя розглядаються судом в якості елементів верховенства права (Golder V. The United Kingdom, app. no. 4451/70). Отже, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду. Отже виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, боржник, своїми правами та обов`язками не користується, не надає доступ до майна належного йому на праві власності, не надає декларацію про майно та доходи протягом строків передбачених Законом та приватним виконавцем, не з`являється на прийом до приватного виконавця, хоча обізнаний про існування виконавчого провадження, добровільно не здійснив жодних дій щодо погашення заборгованості починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження. Боржник обізнаний з судовим рішенням, яке набрало законної сили та підлягає виконанню на всій території України, на підставі якого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчий документ.

Приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про що боржника було повідомлено у встановленому законом порядку, проте належних дій по виконанню своїх обов`язків боржник не вживає, законні вимоги приватного виконавця не виконує, заборгованість по теперішній час не погашено, джерел доходу чи будь-якого нерухомого майна.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст.447 ЦПК України).

Відповідно до ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, суд при ходить до висновку про те, що приватний виконавець Шипков Є.О. при винесені постанови № 60350908 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого 05.12.2012 року по справі № 2-2344/11 про стягнення боргу з ОСОБА_1 , діяв у відповідності до норм чинного законодавства та виконав положення Закону України «Про виконавче провадження», а ОСОБА_1 в свою чергу ухилявся від виконання рішення суду та законних вимог приватного виконавця.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про не обґрунтованість скарги ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича, у зв`язку з чим така скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.4, 76, 77, 81, 258-260, 268, 273, 447-451, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Мишко