Справа № 523/4713/19
Провадження №2/523/898/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Вовкович І.В.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 , однак з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини, так як з дитинства тяжко хворіє на часті напади головного болю, птоз почки справа, хронічний пієлонефрит, нефроптоз справа III ст., аномалія розвитку сечової системи, гепатит С, сіндром вегетативної дисфункції, перманентно-пароксизмальна течія з синкопальними станами з інтенсивними головними болями, запамороченням, відчуттям тиску на очі, нудоти, сердце- биттям, потемнінням в очах, загальною слабкістю, зниженням зору, болях у поперековому відділі хребта, судомах в ногах, онемінням кінцівок.

У зв`язку із зазначеними хворобами ОСОБА_1 обстежувався у міській клінічній лікарні № 10, Одеській обласній вірусологічній лабораторії, Гепатологіному кабінеті, лікувався у ЦПМСД № 12 з 21.12.2010. по 12.01.2011 р., 03.02.2011 р. по 24.02.2011 р„ з 21.04.2011р. по 13.05.2011 р. з діагнозом гіпертензіонний криз, ГБ 1 ст. сіндром вегетативної дісфункцїї, перманентнопароксізмальна течія з сінкопальними станами, хронічний вірусний гепатит С, хронічний пієлонефрит. У грудні 2010 р., у лютому 2011 р. отримував курси судинної терапії у денному стаціонарі полікліники № 12 у зв`язку із погіршенням стану.

Як зазначив позивач ОСОБА_1 , співвласником квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло зазначена ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, оскільки ним було пропущено строк для прийняття спадщини, запропоновано йому звернутися до суду щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спащини.

Крім того, позивачу ОСОБА_1 стало відомо про те, що ОСОБА_4 залишений заповіт на ім`я ОСОБА_2 .

За станом здоров`я позивач ОСОБА_1 не міг раніше звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

В судове засідання представник позивача з`явилася, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

В судове засідання відповідач та її представник з`явилися, позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

В матеріалах справи міститься відзив відповідачки ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки на думку відповідачки, позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими та не доказаними з наступних підстав.

Відповідачка ОСОБА_2 зазначила про те, що ОСОБА_1 звертався до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини по закону, однак у задоволенні позову йому було відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 посилається на наявність у нього хвороб, та перебування у лікувальних закладах з 21.12.2010 по 12.01.2011 року, з 03.02.2011 року по 24.02.2011 року, з 21.04.2011 року по 13.05.2011 року.

Спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін подачі заяви нотаріусу починається з 30 жовтня 2010 року по 30 квітня 2011 року (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

ОСОБА_1 надав до позовної заяви копію паспорту, в якому є сторінка про місце реєстрації позивача, тобто позивач на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Також вбачається, що позивач ОСОБА_1 був зареєстрований за адресами по АДРЕСА_3 , з 12.05.2000 року но 01.08.2003 року, потім за адресою: АДРЕСА_2 до 13.07.2012 року. На теперішній час ОСОБА_1 зареєстрований за адресою по АДРЕСА_4 , тобто як зазначає відповідачка ОСОБА_2 , позивач ніколи не проживав однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 .

Відповідачка ОСОБА_2 вважає, що станом на 23.09.2019р.у позивача ОСОБА_1 не існувало і не існує ані об`єктивних, ані непереборних, ані істотних труднощів чи перешкод, фізичної неможливості на той час для звернення до нотаріуса до початку стаціонарного лікування та в перервах між лікуванням, для прийняття спадщини в встановлений законом строк.

В матеріалах справи міститься відповідь ОСОБА_1 на відзив ОСОБА_2 в якій позивач зазначив про те, що з відзивом ОСОБА_2 не згодний, оскільки 22.03.2019 р. він звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_3 відповідно до роз`яснень Одеського апеляційного суду під час розгляду апеляційної скарги на рішення від 16.08.2018 р. Суворовського районного суду м. Одеси (по цивільній справі № 523/2389/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 26.03.2019 р. ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження і повернуті всі документи.

Постановою Одеського апеляційного суду від 08.08.2019 р. ухвала Суворовського районного суду м.Одеси від 26.03.2019 р. - скасована, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

03.09.2019р. ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси відкрито загальне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

ОСОБА_1 подавав позовну заяву до відповідача - Одеської міської ради, так як його батько ОСОБА_3 заповіту не залишав. ОСОБА_1 вважав про те, що на час подання позовної заяви крім нього відсутні спадкоємці за законом і за заповітом після смерті ОСОБА_3 , тому звернувся з позовом до Одеської міської ради і заперечував проти залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 за її заявою.

Як зазначає позивач ОСОБА_1 , коли помер його батько ОСОБА_3 , він дуже тяжко хворів на часті напади головного болю, птоз почки справа, хронічний пієлонефрит, нефроптоз справа III ст., аномалія розвитку сечової системи, гепатит С, сіндром вегетативної дисфункції, перманентно-пароксизмальна течія з синкопальними станами з інтенсивними головними болями, запамороченням, відчуттям тиску на очі, нудоти, сердцебиттям, потемнінням в очах, загальною слабкістю, зниженням зору, болях у поперековому відділі хребта, судомах в ногах, онемінням кінцівок.

В зв`язку із зазначеними хворобами він обстежувався у міській клінічній лікарні № 10, Одеській обласній вірусологічній лабораторії, Гепатологіному кабінеті, лікувався у ЦПМСД № 12 з 21.12.2010р. по 12.01.2011 р., 03.02.2011 р. по 24.02.2011 р., з 21.04.2011р. по 13.05.2011 р. з діагнозом гіпертензіонний криз, ГБ 1 ст. сіндром вегетативної дісфункції, перманентнопароксізмальна течія з сінкопальними станами, хронічний вірусний гепатит С, хронічний пієлонефрит. У грудні 2010 р., у лютому 2011 р. отримував курси судинної терапії у денному стаціонарі плікліники № 12 у зв`язку із погіршенням стану. В перервах між лікуванням в стаціонарі у нього також постійно поганий стан здоров`я, запаморочення, потемнінням в очах, загальна слабкість, судоми в ногах, онеміння кінцівок. За станом здоров`я він не міг раніше звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

У судовій практиці наявність документів, що підтверджують проходження курса лікування є переконливим і поважним аргументом для прийняття рішення про продовження строку на прийняття спадщини.

Як вважає позивач, у його випадку такою причиною, що перешкоджала йому у встановлений законом строк подати заяву про прийняття спадщини, є хвороба, зокрема гепатит С, який був виявлений у нього 29.08.2009 р. і підтверджений офіційно гепатоінфекційною лабораторією, тобто до початку стаціонарного лікування.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло яке видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 16.02.1994 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частинах належить квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності, яке зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 12-3671 (а.с.81).

Із матеріалів справи вбачається про те, що ОСОБА_3 є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , видане Ленінським ЗАГС від 11.09.1982р. (а.с.73).

ОСОБА_3 був інвалідом 1 групи, що підтверджується довідкою МСЕК № 020644, серія 2-18ОБ, видана 26.03.2004р (а.с.75) та висновком лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розкладу, виданий Одеським обласним психоневрологічним диспансером № 1977 від 10.08.2006р. (а.с.76).

З довідки КУ ООМЦПЗ № 4532 від 21.11.2017 р. встановлено про те, що ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні з 18.11.1982 р. по 13.12. 1982 р., з 24.02.1983 р. по 1.07.1983 р., з 07.09.1983 р. по 01.10.1984 р. з діагнозом віддалені наслідки тяжкої черепно-мозкової травми із зниженням інтелекту (а.с.77).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , видане Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1317 (а.с.79).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 3 від 01.11.2016р.(а.с.80).

ОСОБА_1 є спадкоємцем Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 за законом першої черги на підставі ст. 1261 ЦК України, після смерті ОСОБА_3 Кінцевим терміном звернення позивача з заявою про прийняття спадщини був квітень 2011 року.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Четвертої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, листом № 150/01-16 від 11.09.2018р. державного нотаріуса Четвертої одеської державної нотаріальної контори Сімаченко С.Л. позивачу ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки ОСОБА_1 було пропущено строк для прийняття спадщини, роз`яснено про те, що він має право звернутися до суду щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спащини (а.с.96).

З листа державного нотаріуса Четвертої одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М. № 918/0116 від 22.03.2018р. встановлено про те, що Четвертою одеською державною нотаріальною конторою спадкова справа щодо майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася (а.с.95).

Крім того, судом встановлено про те, що в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року в позові ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено.

04.12.2018р. постановою апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено (а.с.92-93).

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, за загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, Спадкоємець за заповітом чи за Законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й Закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття такої спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Згідно вищезазначеного пункту Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Зважаючи на судову практику ВСУ, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається про те, що позивач ОСОБА_1 з дитинства тяжко хворів на часті напади головного болю, птоз почки справа, хронічний пієлонефрит, нефроптоз справа III ст., аномалія розвитку сечової системи, гепатит С, сіндром вегетативної дисфункції, перманентно-пароксизмальна течія з синкопальними станами з інтенсивними головними болями, запамороченням, відчуттям тиску на очі, нудоти, сердце- биттям, потемнінням в очах, загальною слабкістю, зниженням зору, болях у поперековому відділі хребта, судомах в ногах, онемінням кінцівок.

Позивач ОСОБА_1 обстежувався у міській клінічній лікарні № 10, Одеській обласній вірусологічній лабораторії, гепатологіному кабінеті, лікувався у ЦПМСД № 12, з 21.12.10. по 12.01.11 р., 03.02.11 р. по 24.02.11 р., з 21.04.11р. по 13.05.11 р. з діагнозом гіпертензіонний криз, ГБ 1 ст. сіндром вегетативної дісфункції, перманентнопароксізмальна течія з сінкопальними станами. Хронічний вірусний гепатит С, хронічний пієлонефрит. У грудні 2010 р., у лютому 2011 р. отримував курси судинної терапії у денному стаціо-нарі плікліники № 12 у зв`язку із погіршенням стану. Позивач ОСОБА_1 лікується по теперішній час, дані обставини наступними доказами.

Актом № 7100 від 29.10.2001 р. міської клінічної лікарні № 10 про встановлення діагнозу ОСОБА_1 нефроптоз справа ІІІ ст., висновком про аномалію розвитку сечової системи, неповне удвоєння лівої нирки, хронічний пієлонефрит (а.с.86).

Результатами досліджень сироватки крові від 27.08.2009 р. виявлено у ОСОБА_1 гепатит С (а.с.91), а також консультативним листом, ОСОБА_1 рекомендована противірусна терапія (а.с.90).

Випискою з історії хвороби ОСОБА_1 про стаціонарне лікування з 24.07.2012 р. по 14.08.2012 р., випискою з медичної карти № 1693/1/506 про лікування в Одеському обласному психоневрологічному диспансері з 24.07.2017 р. по 14.08.2017 р. з приступами підйомів АТ до 160/100 мм. рт. ст. з серцебиттям, запамороченням, закладеністю вух (а.с.85).

Виписками із карти хворого, що пройшов курс лікування в денному стаціонарі ЦПМСД № 12 ОСОБА_1 з 21.12.2010 по 12.01. 2011 р., 03.02. 2011. по 24.02. 2011 р., 21.04. 2011. по 13.05. 2011 р. з діагнозом синдром вегетативної дисфункції, перманентно-пароксизмальна течія з сінкопальними станами, хронічний вірусний гепатит С, ХБП І ст. хронічний пієлонефрит, V ст. (аНСV+) фаза еплікації, підвищення артеріального тиску (а.с.87,88,89).

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, позивач ОСОБА_1 доглядав за матір`ю ОСОБА_6 , яка є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту МСЕК № 308442, серія 12ААА (а.с.131), яка також важко хворіла, що підтверджується наступними документами.

З виписки з медичної карти № 122/33 КУ "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" встановлено про те, що ОСОБА_6 проходила стаціонарне лікування з 16.01.2014 р. по 06.02.2014 р. з діагнозом дисциркуляторна енцефалопатія 2 ст. з частими важкими симпато-адреналиновими кризами.

Виписками із карт хворої ОСОБА_6 вбачається про те, що вона пройшла курс лікування в денному стаціонарі ЦПМСД № 12 з 02.09.2014 р. по 19.09. 2014 р., з 20.04. 2015 р. по 06.05. 2015 р., з 16.02.2016 р. по 29.02.2016 р., з 16.05.2016 р. -23.05.2016 р., 24.11.2016 р. по 09.12. 2016 р., з 21.03.2017 р. по 04.04.2017 р., 12.06.2017 р.-23.06.2017р. з вищезазначеними діагнозами, а також хронічним радикулітом, синдромом акропарестезії, багатовузлового зобу ІІ ст., еутеріозом, станом після тотальної тиреоідектомії, післяопераційним гіпотиреозом (а.с.144,146,150,151,152,153,154).

Згідно виписки із історії хвороби № 2020 вбачається про те, що ОСОБА_6 перебувала у хірургічному відділенні інституту ендокрінології з 16.05.2016 р. по 23.05.2016 р. та була проведена операція - тиреоідектомія (а.с.147-148). Висновком від 10.10.2013 р. встановлено про наявність у ОСОБА_6 міоми матки.

З 12.06.2017 р. по 23.06.2017 р. ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в КУ "Одеський обласний ендокринологічний диспансер" з диагнозом опировано щитовидну залозу, післяоперційний гіпотірсоз, гіпертонічна хвороба, адреналові кризи, хронічний холецистит, застойний жовчний міхур, жировий гепатоз, що підтверджується випискою № 231 від 23.06.2017 р. (а.с.155).

Листом № 40/116 від 19.07.2017 р. Відокремленого підрозділу "Одеська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги" Комунальної установи "Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф" встановлено про те, що за 2016 р., 2017 р. виїзди швидкої медичної допомоги для надання медичної допомоги ОСОБА_6 були зареєстровані 07.01.2016 р., 31.01.2016 р., 12.05.2016 р., 10.09.2016 р., 02.03.2017 р., 09.04.2017 р., 11.04.2017 р., 16.04.2017 р. через гіпертонічну хворобу, синусову тахікардію, гіпертонічні кризи, дифузний кардіосклероз СН-0, ГХ 1-2 ст., нефролітіоз, правостороння ниркова коліка, дискуляторна єнцефолопатія, вегетосудинна дістонія з госпіталізацією в МКЛ № 5.

Надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Суд вважає, що причини пропуску строку для прийняття спадщини, вказані позивачем, є поважними, а додатковий строк в шість місяців з дня набрання рішенням законної сили буде достатнім для подання позивачем ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 265 ЦПК України, ст. ст. 1222, 1258, 1261,1272 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини -задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - протягом 6-ти ( шести) місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.04.2020р.

Судя: Аліна С.С.