Провадження №2/748/63/20
Єдиний унікальний № 748/2770/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді: Майбороди С.М.,

при секретарі: Оніщенко Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 150 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, мотивуючи позов тим, що вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11.06.2019 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки. Судом встановлено, що 27.02.2019 року близько 09.50 год ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter 4», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись зі сторони а/д Р-12 у напрямку с. Боромики Чернігівського району Чернігівської області не вибрав безпечної швидкості руху, небезпечно змінив напрямок руху та виїхав за межі проїзної частини, де скоїв наїзд на придорожнє дерево. Внаслідок ДТП пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя. Від отриманих травм останній помер. Позивач є сином померлого ОСОБА_3 і йому діями відповідача спричинено моральну шкоду, яку відповідач не має наміру відшкодовувати. Позивач після смерті батька перебував у тяжкому психологічному стані та такі обставини потягли за собою дуже тривалі сильні душевні та фізичні страждання, постійне хвилювання, суттєвий життєвий дискомфорт, який продовжується по теперішній час та призвело до погіршення працездатності на роботі. Зазначав, що батько його частково утримував, допомагав, він самостійно організовував заходи щодо поховання батька.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні вказав, що за наявності підстав та обґрунтованості позову він не заперечує відшкодування моральної шкоди, в якому розмірі не визначився. Вказав, що є інвалідом третьої групи. Не заперечував, що позивач є сином ОСОБА_3 , який помер внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши пояснення сторін та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладено певні обов`язки. Вирок набрав законної сили, що не заперечувалось учасниками справи.

Вироком суду встановлено, що 27 лютого 2019 року близько 09 години 50 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись автодорогою зі сторони автодороги Р-12 у напрямку с. Боромики Чернігівського району Чернігівської області, на відстані 890 метрів від головної дороги Р-12, на заокругленій ділянці дороги не вибрав безпечної швидкості для руху, небезпечно змінив напрямок руху та виїхав за межі проїзної частини, де скоїв наїзд на придорожнє дерево. У наслідок ДТП пасажир вище вказаного автомобіля ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, у вигляді: політравми, забитої рани та саден голови та обличчя, закритої травми грудної клітки, синця з права, множинних двобічних переломів ребер, перелому грудини, травматичного гематораксу зліва, крововиливів в м`які тканини, закритої травми черевної порожнини та тазу, надриву капсули печінки, перелому лобкової, сідничної та крижової кісток, синців та саден правої верхньої кінцівки, перелому правої плечової кістки, саден та синців на правій кисті, синців та саден лівої нижньої кінцівки, синців та саден на правій нижній кінцівці, багатоуламкового перелому правої стегнової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 244 від 25.03.2019 року, у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3 помер. Причиною смерті ОСОБА_3 згідно висновку судово-медичної експертизи № 244 від 25.03.2019 року стала масивна крововтрата, що виникла внаслідок множинних ушкоджень внутрішніх органів

У даній дорожній обстановці ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.1, 10.1, 2.9 (а) Правил дорожнього руху, що стало умовою та причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.6-7).

Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право кожного на життя охороняється законом, а згідно статті 13 - кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч.6 ст.82 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 23 ЦК України - моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За правилами статей 1167,1187 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Обов"язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

ОСОБА_1 як син ОСОБА_3 , що помер внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_2 , має право на відшкодування моральної шкоди, яку він зазнав внаслідок втрати батька.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди із наступними змінами, зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Судом встановлено, що внаслідок злочину, вчиненого відповідачем ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 дійсно отримав моральні (душевні) страждання, які були викликані втратою рідної йому людини - його батька, у зв`язку з чим порушився його звичайний і нормальний спосіб життя, він відчував і продовжує відчувати сильні душевні потрясіння.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач, характер майнових і немайнових втрат, їх тривалість та можливості їх відновлення, також судом враховуються доводи позову та додані на обґрунтування завданої моральної шкоди докази, ступінь вини відповідача, що визнаний винним у вчиненні необережного злочину, його перебування в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, матеріальний стан, а тому вважає, що заявлений цивільний позов на суму 150 000 грн підлягає частковому задоволенню на суму 50 000 грн.

Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то останній відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно частині задоволених позовних вимог.

Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 150 000 грн. Судом стягнуто 50 000 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 33,3 % (50 000 х 100 : 150 000). За таких підстав, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 280 грн (840,80 х 33,3% : 100).

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 280 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 09 квітня 2020 року.

Суддя С. М. Майборода