Справа № 727/1104/20
Провадження № 2/727/632/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Алієв А.Г.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно до відповідача Територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 року склала заповіт на його ім`я.

Вказує, що після смерті бабусі відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 25,00 кв.м., житловою площею 12,20 кв.м.

Зазначає, що він фактично прийняв спадщину, оскільки сумісно проживав з бабусею в спірній квартирі, однак без реєстрації. Бабуся, в силу похилого віку, потребувала його допомоги, вони мали спільний побут та спільний бюджет.

Стверджує, що він 15.01.2020 року звернувся до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак постановою нотаріуса від 22.01.2020 року йому було відмовлено у зв`язку з тим, що він не надав документів, які б свідчили про постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Вказує, що інші спадкоємці та співвласники майна, які б претендували на частку у спадковому майні, відсутні.

На основі викладеного, позивач просить суд встановити факт сумісного проживання спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним в квартирі АДРЕСА_1 ; в порядку спадкування за законом; визнати за ним право приватної власності на спадкове майно у вигляді квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 25,00 кв.м., житловою площею 12,20 кв.м., яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 м.Чернівці.

Ухвалою судді від 24 лютого 2020 року провадження у справі за позовомОСОБА_1 до Територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно - відкрито.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явились, однак до початку розгляду судом справи від представника надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради в підготовче судове засідання не з`явилась, однак до початку розгляду судом справи надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути у її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 12.09.1997 року, яке видане Представництвом Фонду державного майна України в м.Чернівці (а.с.18), однокімнатна квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .

30.01.2008 року ОСОБА_2 склала заповіт (а.с.14), згідно з яким заповіла все своє майно ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.11), копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 (а.с.10) та серії НОМЕР_3 (а.с.12).

Як вбачається з довідки ПП «Санітарія» №2073 від 11.01.2020 року (а.с.24), на день смерті ОСОБА_2 разом з нею в квартирі АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_1 .

Відповідно до акту ПП «Санітарія» від 24.12.2019 року (а.с.25), ОСОБА_1 дійсно проживав в квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації з бабусею ОСОБА_2 з 2017 року по день її смерті.

Позивач ОСОБА_1 15.01.2020 року звернувся до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак постановою нотаріуса №57/02-31 від 22.01.2020 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що ним не надано документів, які б свідчили про постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.17).

Інші спадкоємці, які б претендували на частку у спадковому майні, відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №11/2020, яка відкрита Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою до майна померлої ОСОБА_2 .

У відповідності до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Суд вважає, що встановлення факту сумісного проживання спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , із позивачем ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 має юридичне значення, оскільки від даного факту залежить право позивача на оформлення спадщини після смерті його бабусі.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1268, 1297, 1298 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 76-81, 89, 200, 247, 263, 265, 268, 273, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , із спадкоємцем ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

В порядку спадкування за законом, визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на спадкове майно у вигляді квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 25.00 кв.м., житловою 12.20 кв.м., яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Чернівці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 17 квітня 2020 року.

СУДДЯ: