Дата документу 10.04.2020 Справа № 554/3049/20
Провадження №4-с/554/36/2020
УХВАЛА

іменем України

10 квітня 2020 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Гальонкіна Ю.С., розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок, -

В С Т А Н О В И В :

09 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок, з якого він отримує заробітну плату, зокрема вказує, що банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 заблоковано (накладено арешт) на вимогу Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, внаслідок чого він та його родина залишились без засобів для існування. До скарги надає лише довідку від 08.04.2020 року щодо наявності карткового рахунку в згаданій банківській установі, інші документи відсутні.

Перевіривши скаргу та додані до неї документи, суд дійшов до таких висновків.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання скарги до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ч.2 ст.449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В силу ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічну позицію висловив і Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи у п.16 своєї постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" в тім, що такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.

У поданій скарзі заявник ОСОБА_1 посилається на те, що про існування арешту майна боржника, а саме зарплатної картки, йому стало відомо приблизно у серпні, тоді як звернувся зі скаргою до суду лише 09 квітня 2020 року.

З огляду на тривалість зволікання з боку заявника із оскарженням дій державного виконавця та відсутність матеріалів, які б це спростовували, об`єктивно вбачається, що заявником подано скаргу поза межами строків на оскарження, як це передбачено ч.1 ст.449 ЦПК України.

Таким чином, оскільки будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою заявник не зазначив, клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця не подав, ураховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявником пропущено строк на оскарження дій державного виконавця, а тому приходить до висновку, що скаргу потрібно залишити без розгляду та повернути заявнику.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявникові право на повторе звернення до суду на загальних підставах.

Суд звертає увагу на те, що скарга повинна відповідати вимогам ст.ст.175-177 ЦПК України, які є загальними при підготовці письмових заяв, які подаються до суду та містить недоліки, які унеможливлюють призначення її до розгляду.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно до п.13 вказаної вище Постанови Пленуму скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження (ч.4 ст.74 Закону «Про виконавче провадження» - в новій редакції), зокрема, зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК (статті 185 ЦПК України в новій редакції).

Натомість, зі змісту поданої скарги вбачається, що такі вимоги скаржником взагалі не дотримано, а саме не зазначено: які саме дії державного виконавця є протиправними; норму закону, яку порушено державним виконавцем та обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги, не вказано найменування сторін виконавчого провадження.

Також заявник, оскаржуючи дії державного виконавця, не ставить перед судом вимогу про визнання їх протиправними, та чітко не зазначає предмет оскарження, не вказуючи своєї позиції щодо правомірності або неправомірності будь-якого рішення чи дії державного виконавця, які слугували підставою для проведення виконавчих дій щодо накладення відповідного арешту на рахунок останнього, не надає доказів на підтвердження таких обставин тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.126, 447, 448, 449 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок залишити без розгляду та повернути її заявнику.

Роз`яснити заявникові право на повторе звернення до суду на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня оголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.С. Гальонкіна