Справа № 214/224/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 квітня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ХайдельбергЦемент Україна» про відшкодування моральної шкоди працівнику внаслідок ушкодженням здоров`я на виробництві, -
Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 120000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням її здоров`я, вмотивувавши свої вимоги тим, що вона 18 років працювала у відповідача кочегаром сушильних барабанів, виконуючи роботу, пов`язану із шкідливими факторами, що призвело до погіршення стану її здоров`я та частих захворювань, у зв`язку з чим 13 травня 2013 року висновком медико-соціальної експертної комісії їй було первинно встановлено 20%втрати професійної працездатності, а при переоглядах - 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Вважає, що саме за вини відповідача, адміністрація якого не забезпечила її здоровими та безпечними умовами праці, її здоров`я було пошкоджено, чим було завдано їй моральної шкоди: вона відчуває себе неповноцінною людиною, весь час відчуває фізичну біль, втому та слабкість, та у зв`язку з цим перебуває у пригніченому стані, вимушена постійно проходити обстеження лікування, тому на підставі положень Конституції України, КЗпП України та ЦК України кожен із відповідачів повинен відшкодувати їй завдану моральну шкоду у визначеному нею розмірі без урахування податків та обов`язкових платежів.
Від представника позивача до суду надійшла письмова заява про те, що вона позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, відповідач, будучи повідомленим розгляд справи належним чином, у судове засідання не з`явився.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Як убачається з трудової книжки позивача, акту розслідування професійного захворювання від 03.04.2013 року, медичних висновків лікарсько-експертної комісії від 12.03.2013 року та від 12.11.2019 року, позивач 18 років 10 місяців працювала у відповідача кочегаром сушильних барабанів виробничого цеху, де й отримала хронічне професійне захворювання, пов`язане з виконанням трудових обов`язків у важких та шкідливих для здоров`я умовах (а.с.8-17).
Висновком медико-соціальної експертної комісії позивачеві з 13 травня 2013 року встановлено 20%, а з 25 листопада 2019 року - 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково, позивач потребує медичного лікування та забезпечення лікарськими засобами і виробами медичного призначення (а.с.6, 7).
У зв`язку з отриманим хронічним професійним захворюванням позивач періодично проходила лікування, що підтверджується вищевказаними медичними висновками лікарсько-експертної комісії від 12.03.2013 року та від 12.11.2019 року (а.с.10, 11).
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.
Згідно з ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 2371 цього ж Кодексу передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами), відповідно до ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 3 та 5 своєї Постанови №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
На підставі згаданих вище акту розслідування професійного захворювання, медичних висновків лікарсько-експертної комісії та висновку МСЕК установлено, що саме у зв`язку з порушенням роботодавцем законних прав позивача на належні, безпечні і здорові умови праці настали негативні для неї наслідки у вигляді погіршення здоров`я, які, в свою чергу, потягнули за собою стійку втрату професійної працездатності на 40%, встановлення позивачеві інвалідності третьої групи та безперечно привели до моральних страждань позивача, тому суд уважає, що вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди є обґрунтованими.
Отже, зважаючи на все вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
На підставі положень ст. 341 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню у рахунок сплати судового збору 840 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, гл. 82 ЦК України, ст. 153, 173, 2371 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. ст. 3, 4, 5, 10-13, 19, 76-82, 206, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ХайдельбергЦемент Україна» у дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.