ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

08 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 952/942/19

провадження № 22-ц/818/1881/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Яценка Є.І., -

у с т а н о в и в:

У грудні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, мотивуючи який зазначило, що 02.12.2013 року між банком та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил продукту кредитних карт, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5652,50 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів із розрахунку 1,5% на місць на суму залишку заборгованості.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за вищевказаним договором зобов`язань належним чином не виконала, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 11787 грн 99 коп., яка станом на 10.11.2019 року складається з: 3491,92 грн - заборгованості за кредитом; 3547,29 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом; 4748.48 грн нарахованої пені за порушення зобовязань.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 02.12.2013 року у розмірі 3491 грн 92 коп. та 557,09 грн судового збору. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та неустойки скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначив, що відповідачем підписано генеральну угоду, у якій погоджено усі істотні умови договору, а саме суму кредиту, строк кредитування, розмір процентів за користування кредитом, відповідальність за порушення зобов`язань у вигляді пені, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що 02.12.2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримала кредит у розмірі 5652,50 грн. та зобов`язалась сплачувати проценти у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості зі строком повернення кредиту до 31 грудня 2015 року.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за генеральною угодою станом на 10.11.2019 року становить 11787 грн 99 коп. та складається з: 3491,92 грн заборгованості за кредитом; 3547,29 грн заборгованості за процентами та 4748.48 грн нарахованої пені за порушення зобовязань.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3491,92 грн, разом з тим, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Стаття 598 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Як убачається із матеріалів справи, пунктом 2.1 Генеральної угоди сторони визначили, що банк надає кредит у розмірі 5652,50 грн на строк 24 місяці з 02.12.2013 по 31.12.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов`язання позичальника сплачувати проценти у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

Згідно з пунктом 2.2, 2.8 договору заборгованість по кредиту з 32 дня порушення вважається простроченою, а позичальник сплачує банку штраф у розмірі 774,43 грн; при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в Умовах та правилах за кожен день прострочення.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Матеріали справи свідчать про те, що у генеральній угоді від 02.02.2013 процентну ставку за кредитом визначено сторонами у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості.

Отже сторони погодили умови договору кредиту в частині розміру процентів за користування кредитом, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, умовами генеральної угоди не встановлено розміру пені за порушення зобов`язань за договором, а Умови та правила банківських послуг не містять підпису відповідачки, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 3547,29грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України за ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню також судовий збір за подання позову у розмірі 1147 грн 22 коп., а також за подання апеляційної скарги у сумі 1720,83 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором та розміру судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (ЄДОПОУ 14360570, ІПН 21) заборгованість за Генеральною угодою від 02 грудня 2013 року у розмірі 7039 (сім тисяч тридцять дев`ять) грн 21 коп., а також 1147 грн 22 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (ЄДОПОУ 14360570, ІПН 21) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1720,83 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2020 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді І.П.Коваленко

А.І. Овсяннікова