Справа № 462/362/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Гедз Б.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить припинити з нього стягнення на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн. щомісячно у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 і перебуває на його повному утриманні.

Ухвалою суду від 27.01.2020 р. позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

07.02.2020 р. позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 11.02.2020 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано відповідачем 28.02.2020 року.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надала.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.04.2018 р. шлюб між сторонами розірвано та ухвалено стягувати аліменти із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , /який зареєстрований на АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , /яка зареєстрована на АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 / на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1500.00 /одна тисяча п`ятсот/ гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.12.2017 р.

На підтвердження позовних вимог позивач надав довідку з місця проживання про склад сім`ї і прописку ЛКП «Сяйво» від 15.01.2020 р., з якої вбачається, що серед інших осіб, ОСОБА_3 , 2003 р.н., ОСОБА_2 , 1968 р.н., ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані за даною адресою з 16.07.2004 року.

Крім того, надав акт № 529 від 23.12.2019 р., складений комісією ЛКП «Сяйво» про те, що ОСОБА_3 , зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 з лютого 2018 року.

Разом з тим, надав довідку середньої загальноосвітньої школи № 67 м. Львова про те, що ОСОБА_3 дійсно навчався в середній загальноосвітній школі № 67 м. Львова з 01.02.2018 р. по 11.06.2018 р.

Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обставини існували на час ухвалення судового рішення від 16.04.2018 р., при цьому в судовому засіданні у справі про стягнення аліментів були присутні сторони, відповідач ОСОБА_1 не заявляв, що ОСОБА_3 проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на його повному матеріальному утриманні, а визнав позов в частині стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. Судове рішення не оскаржував.

Відтак, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 разом із сім`єю, а саме: дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та матір`ю ОСОБА_5 , постійно проживають без реєстрації в АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.ч. 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Оскільки викладені обставини, встановлені рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 16.04.2018 року у справі №462/6068/17, що набрало законної сили, тому такі не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Як на підставу задоволення позовних вимог позивач покликається на норми ч. 1 ст. 273 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Положення даної статті стосуються обов`язку по утриманню інших членів сім`ї та родичів, а не обов`язку батька утримувати дитину.

Згідно вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову і вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, всупереч вказаним вимогам, позивачем не надано суду достатніх, належних та допустимих доказів, які б слугували підставою для припинення стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2003 р.н. в розмірі 1500.00 /одна тисяча п`ятсот/ гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому в позові слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: (підпис) Б.М.Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз