Постанова

Іменем України

01 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 278/3030/17

провадження № 61-13101св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 ,

третя особа - відділ державної реєстрації Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду

від 10 червня 2019 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б., Шевчук А. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 , третя особа - відділ державної реєстрації Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, скасування рішення державного реєстратора.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до державного акта

серії 11-ЖТ № 002317 від 04 грудня 2002 року, він є власником земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої у с. Сонячне Житомирського району Житомирської області.

У 2017 році при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі виявилось, що земельна ділянка, яка перебуває у його власності, має фактичну площу 0,2281 га, що не відповідає вказаному державному актові. Вважає, що зменшення площі земельної ділянки відбулось за рахунок того, що суміжний користувач - ОСОБА_2 зайняла частину земельної ділянки, яка належить позивачу на праві приватної власності.

Вважав, що рішення Кам`янської сільської ради від 20 травня 2016 року «Про затвердження проекту землеустрою, відведення земельної ділянки

у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :04:001:0511» на підставі якого земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , передано у власність

ОСОБА_2 , є незаконним та підлягає скасуванню разом з державною реєстрацією.

Зазначав, що у зв`язку з утворенням Оліївської об`єднаної територіальної громади, до складу якої увійшла Кам`янська сільська рада Житомирського району Житомирської області, правонаступником всіх прав та обов`язків

є Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати рішення п`ятої сесії сьомого скликання Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 20 травня 2016 року «Про затвердження проекту землеустрою, відведення земельної ділянки

у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :04:001:0511»; скасувати рішення державного реєстратора Затилюк М. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 липня 2017 року № 30383943 та державну реєстрацію від 06 липня 2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 20, номер запису про право власності - 15315713, права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку № НОМЕР_1 , загальною площею 0,0808 га, кадастровий номер :04:001:0511, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області

від 23 жовтня 2018 року у складі судді Грубіяна Є. О. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт зменшення площі земельної ділянки за рахунок збільшення площі земельної ділянки відповідача, тому позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 10 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області

від 23 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Визнано незаконним та скасовано рішення п`ятої сесії 7-го скликання Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 20 травня 2016 року «Про затвердження проекту землеустрою, відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :04:001:0511».

Скасовано рішення державного реєстратора Затилюк М. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, від 08 липня 2017 року № 30383943, та державну реєстрацію від 06 липня 2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 20, номер запису про право власності - 15315713 права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку № НОМЕР_1 , загальною площею 0,0808 га, кадастровий номер :04:001:0511, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішення п`ятої сесії сьомого скликання Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 20 травня 2016 року та рішення державного реєстратора Затилюк М. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_2 на земельну ділянку, внаслідок недосконалого розроблення технічної документації із землеустрою порушують права позивача на користування належною йому земельною ділянкою, тому позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 24 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У серпня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 березня 2020 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не з`ясовані обставини справи та не застосовані норми матеріального права,

а саме статті 79-1, 198 ЗК України, статтю 57 Закону України «Про землеустрій».

Крім того, у порушення норм статті 113 ЦПК України призначено додаткову експертизу у цій справі, проведення якої доручено експерту Ткач О. Ю., яка раніше вже проводила експертизу у цій справі.

Зазначає, що ОСОБА_1 не сформована земельна ділянка як об`єкта цивільних прав, оскільки відсутня технічна документація із землеустрою, не присвоєно кадастровий номер.

Вважає, що необґрунтованим є посилання суду апеляційної інстанції щодо формування земельної ділянки ОСОБА_2 за рахунок земель

ОСОБА_1 , оскільки вказане суперечить вимогам статті 79-1 ЗК України.

Відзив на касаційну скаргу учасників справи

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргуОСОБА_2 , в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до договору довічного утримання від 29 грудня 1999 року ОСОБА_1 отримав у власність житловий будинок та земельну ділянку для його обслуговування площею 0,25 га за адресою:

АДРЕСА_1 .

04 грудня 2002 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства,

а 23 травня 2007 року - технічний паспорт на житловий будинок

АДРЕСА_1 .

Під час проведення кадастрової зйомки для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки

в натурі, виявилось, що в користуванні ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 0,2281 га, яка є меншою ніж площа, зазначена

в державному акті від 04 грудня 2002 року серії 11-ЖТ № 002317.

ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 лютого 2011 року та договору дарування 1/2 частки житлового будинку від 27 серпня 2011 року.

Рішенням органу місцевого самоврядування від 28 серпня 2015 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність і виготовлено такий проект на земельну ділянку площею 0,0808 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

На підставі рішення п`ятої сесії сьомого скликання від 20 травня 2016 року Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_2 отримала у власність земельну ділянку площею 0,0808 га, кадастровий номер :04:001:0511, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських приміщень і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєструвала 06 липня 2016 року.

26 вересня 2017 року рішенням Виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області вирішено присвоїти фактичну адресу об`єкту нерухомого майна житловому будинку та земельній ділянці площею 0,25 га - АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав

від 14 листопада 2017 року № 103710439 державним реєстратором

Затилюк М. Ю. 06 липня 2016 року здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:0511, площею 0,0808 га, по АДРЕСА_1 та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за власником ОСОБА_2 (а.с. 21 т. 1).

Згідно з кадастровим планом земельної ділянки, виготовленої на замовлення ОСОБА_1 , йому належить земельна ділянка від «В»

до «Г», суміжним користувачем від точки «А» до «Б» є ОСОБА_2 , від «Г»

до «Д» - ОСОБА_3 , від «Д» до «А» - землі загального користування

(а.с. 24 т. 1).

16 липня 2018 року на замовлення ОСОБА_1 у справі проведено судову земельно-технічну експертизу № 31-Е/18, відповідно до якої встановлено, що загальна площа земельної ділянки, що перебуває

у фактичному користуванні ОСОБА_1 по

АДРЕСА_2 становить

0,2295 га.

При порівнянні окружної межі земельної ділянки фактичного користування ОСОБА_1 з межею земельної ділянки відповідно державного акта на право приватної власності серії ІІ-ЖТ № 002317

від 04 грудня 2002 року, власником якого є ОСОБА_1 , експертом встановлено, що конфігурація земельних ділянок - співпадає частково, розміри - не співпадають.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно

до державного акта на право приватної власності серії ІІ-ЖТ № 002317

від 04 грудня 2002 року. Площа фактичного користування ОСОБА_1 становить 0,2295 га, що на 0,0205 га менше відповідно до правовстановлюючих документів. Крім того встановлено, що земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_2 , формувалась за рахунок землекористування ОСОБА_1 (а.с. 85-104 т. 1).

Відповідно до висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи

від 04 квітня 2019 року № 40-Е/19 на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 04 грудня 2002 року, серія ІІ-ЖТ № 002317, що знаходиться по АДРЕСА_2 - існує накладання.

Земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, кадастровий номер :04:001:0511, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель

і споруд, накладається на земельну ділянку загальною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель

і споруд, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 04 грудня 2002 року, серія ІІ-ЖТ

№ 002317, та знаходиться по АДРЕСА_2 (а.с. 22-31 т. 2).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи

на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання

або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового

або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із статтями статями 125, 126 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, в тому числі, визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У частинах четвертій, п`ятій статті 158 ЗК України передбачено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності

і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання

від 29 грудня 1999 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку та земельної ділянки для його обслуговування площею 0,25 га за адресою:

АДРЕСА_2 . 04 грудня 2002 року ОСОБА_1 виданий державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку.

На підставі рішення п`ятої сесії сьомого скликання від 20 травня 2016 року Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_2 отримала у власність земельну ділянку площею 0,0808 га, кадастровий номер :04:001:0511, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку господарських приміщень і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєструвала 06 липня 2016 року.

Відповідно до висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи

від 04 квітня 2019 року № 40-Е/19 на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 04 грудня 2002 року, серія ІІ-ЖТ № 002317, що знаходиться по АДРЕСА_2 , - існує накладання.

Земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, кадастровий номер :04:001:0511, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель

і споруд, накладається на земельну ділянку загальною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель

і споруд, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 04 грудня 2002 року, серія ІІ-ЖТ

№ 002317, та знаходиться по АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Пунктом 1 частини першої статті 103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання

у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до частини першої статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Апеляційний суд, задовольняючи клопотання ОСОБА_1 про призначення додаткової судової земельно-технічної експертизи, своє судове рішення мотивував тим, що судовий експерт у висновку

від 16 липня 2018 року № 31-Е/18 надала неповну відповідь на питання чи має місце порушення меж землекористування, зокрема, порушення меж накладання земельних ділянок на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 , та доручив проведення вказаної експертизи судовому експерту Ткач О. Ю. Інші питання, які представник позивача просила поставити на вирішення експертизи, колегія суддів апеляційного суду відхилила.

З огляду на вказане, доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд

у порушення норм статті 113 ЦПК України призначив додаткову експертизу

у цій справі, проведення якої доручено експерту Ткач О. Ю., яка раніше у цій справі вже проводила експертизу, є безпідставними.

Крім того, заявником не доведено необґрунтованості чи суперечності висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 04 квітня 2019 року № 40-Е/19 іншим матеріалам справи та не спростовано викладених у ньому обставин.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд на підставі належних доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що рішення п`ятої сесії сьомого скликання Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 20 травня 2016 року «Про затвердження проекту землеустрою, відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :04:001:0511» та рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області Затилюк М. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 липня 2017 року № 30383943 та державну реєстрацію

від 06 липня 2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 20, номер запису про право власності - 15315713, права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку № НОМЕР_1 , загальною площею

0,0808 га, кадастровий номер :04:001:0511, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , порушують права позивача на користування належною йому земельною ділянкою, та обґрунтовано вважав, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції

не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення

не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного суду від 10 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк