Єдиний унікальний номер 235/2617/19
Номер провадження 22-ц/804/572/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Будулуци М.С.

суддів: Агєєва О.В., Гапонова А.В.

за участю секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Бахмут Донецької області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, треті особи без самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про зняття арешту зі спадкового майна (справа № 235/2617/19, суддя Клікунова А.С., повний текст рішення складений 16 жовтня 2019 року в місті Покровськ Донецької області), -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3

Вона є спадкоємцем по закону першої черги та після смерті матері прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини

В оформленні свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, що знаходяться на території Новотроїцької сільської ради Красноармійського району Донецької області, кадастрові номери :05:000:0356 та :05:000:0933, нотаріус Смирновій О.М. відмовив з причини накладеного арешту на нерухоме майна ОСОБА_3 , про що 14 листопада 2018 року виніс постанову про відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії.

Арешт накладено державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Покровського міськрайонного управління юстиції в рамках виконавчого провадження ВП № 50750480, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/0529/1149/2012, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 17 січня 2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 173 709 грн. 34 коп.

Постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 11 червня 2018 року вказане виконавче провадження закінчено в зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_3 , однак, в порушення вимог ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не вирішено питання про скасування арешту, який був накладений на майно ОСОБА_3 , яка померла.

В позові ОСОБА_1 просила зняти арешт з земельних ділянок, що знаходяться на території Новотроїцької сільської ради Красноармійського району Донецької області, кадастрові номери :05:000:0356 та :05:000:0933, які належали ОСОБА_3 на підставі державних актів про право власності на земельні ділянки серія ЯИ № 437485, серія ДР № 192829, які входять до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, треті особи без самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про зняття арешту на спадкове майно задоволено.

Знято арешт, накладений Покровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в рамках виконавчого провадження ВП № 50750480, а саме, з нерухомого майна:

- земельної ділянки площею 2,3339 гектарів, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:000:0933, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 437485;

- земельної ділянки площею 4,6676 гектарів, розташованої на території Новотроїцької сільської ради Покровського району Донецької області, кадастровий номер :05:000:0356, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 192829.

З рішенням суду не погодилась третя особа без самостійних вимог на предмет позову - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - Банк) та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема, апелянт зазначив, що висновок суду першої інстанції, щодо задоволення позову у зв`язку із закінченням виконавчого провадження ґрунтується на доказах, які є неналежними, недопустимим та недостатніми.

Судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що весь час перебування виконавчих листів на виконанні в органах виконавчої служби боржник був обізнаний про свою заборгованість перед Банком.

Банк звертає увагу на те, що позивач не повідомила АТ «Дельта Банк» про відкриття спадщини, а Банк дізнався про смерть ОСОБА_3 лише після отримання оскаржуваного рішення.

Окремо АТ «Дельта Банк» зазначив, що з огляду на наявність судового рішення, за яким на користь Банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором, яке досі не виконано, підстави для зняття арешту відсутні.

На думку апелянта, відсутні підстави для зняття арешту з майна.

Відзиву на апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду не надходило.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, але про час і місце розгляду справи повідомлені судовими повістками (а.с. 128, 129, 130, 131).

Апеляційний суд вважав можливим розглянути справу за відсутністю учасників справи, оскільки, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу АТ «Дельта Банк» слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі. Апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено наступні неоспорені обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка смт. Шевченко м. Красноармійськ Донецької області, громадянка України, має адресу реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 6-7).

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , родинні відносини документально підтверджено:

- згідно свідоцтва про народження серійний номер НОМЕР_1 матір`ю позивача є ОСОБА_3 (а.с. 8);

- згідно свідоцтва про шлюб серійний номер НОМЕР_2 дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_4 » змінено на прізвище за чоловіком « ОСОБА_5 » (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серійний номер НОМЕР_3 (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після її смерті відкрилася спадщина.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_3 , входить нерухоме майно, а саме:

- земельна ділянка, площею 2,3339 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:000:0933, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - належна спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 437485 (а.с. 13);

- земельна ділянка, площею 4,6676 гектарів, що розташована на території Новотроїцької сільської ради Покровського району Донецької області, кадастровий номер :05:000:0356, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - належна спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4 № 192829 (а.с. 14).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ОСОБА_3 за життя заповіт не склала, а тому спадкування здійснюється за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_1 , позивач по справі, та чоловік померлої ОСОБА_2 ( третя особа по справі), шлюбні відносини підтверджено свідоцтвом серія НОМЕР_2 (а.с. 9).

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини.

Відповідно до ч .2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець ОСОБА_2 подав заяву про відмову від прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 1269 ЦК України, подала заяву до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 . 30 листопада 2018 року заведено спадкову справу № 106/2018, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 12).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 листопада 2019 року, приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області Михайленко О.В. зазначено про неможливість видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 тому, що при перевірці відсутності заборони або арешту спадкового майна згідно п. 4.15, п. 4.17 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, - виявлено арешт нерухомого майна (а.с. 11).

При вирішенні справи суд посилався на наступні норми права та встановлені обставини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позивачем ОСОБА_1 заявлено вимогу про зняття арешту з нерухомого майна, яке входить до складу спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи вбачається, що арешт на земельні ділянки кадастрові номери - :05:000:0356 та :05:000:0933, належні за життя ОСОБА_3 накладено Покровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області в межах виконавчого провадження ВП № 50750480.

Згідно постанови головного державного виконавця ВДВС Покровського (Красноармійського) міськрайонного управління юстиції від 08 квітня 2016 року, відкрито виконавче провадження ВП № 50750480 на підставі виконавчого листа № 2/0529/1149/2012, виданого 17 січня 2013 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення солідарно зі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості в сумі 173 709,34 гривень (а.с. 15).

Як вбачається з постанови головного державного виконавця Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 11 червня 2018 року виконавче провадження ВП № 50750480 закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_3 (а.с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Зі змісту постанови Покровського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 11.06.2018 року вбачається, що при закінченні виконавчого провадження ВП № 50750480 арешт, накладений на нерухоме майно боржника ОСОБА_6 державний виконавцем, не скасовано.

Як зазначив суд, відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому спірні земельні ділянки, що знаходяться на території Новотроїцької сільської ради Красноармійського району Донецької області, кадастрові номери :05:000:0356 та :05:000:0933 належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що узгоджується з ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що перешкодою в отриманні ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, беззаперечно, є накладений на спадкове майно арешт.

Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном

Згідно роз`яснень, викладених у п. 2 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5, роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зняття арешту зі спадкового майна.

Апеляційний суд вважає, що такі висновки суду є правильними.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами, дав їм належну оцінку і обґрунтовано задовольнив заявлений позов.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Всупереч тверджень Банку, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів, яким дав належну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи. При вирішенні справи суд застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та ухвалив рішення, яке в повній мірі відповідає вимогам закону.

Вирішуючи справу, суд виходив з того, що відповідно до вимог ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва на право на спадщину на нерухоме майно.

Окрім цього, ч.1 ст. 1297 ЦК України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 03.07.2018 р. № 2478-VIII), спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Таким чином позивач ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме мано, зобов`язана звернутися до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом, що вона і здійснила.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Частина 1 ст. 1299 ЦК України визначає, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього права.

Як встановлено ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Отже, відповідачем під час закінчення виконавчого провадження у встановленому порядку не припинено чинності арешту майна боржника.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем.

Відповідно до цієї норми, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Твердження Банку відносно того, що боржник вчиняв дії для приховування свого майна, не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи, отже, є безпідставним.

Матеріалами справи також спростовуються твердження апелянта про те, що суд безпідставно задовольнив заявлений позов ОСОБА_1 .

Всупереч тверджень апелянта, відповідно до ч. 1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження внаслідок смерті боржника, арешт, накладений на майно померлого боржника, мав бути знятий державним виконавцем.

За переконанням суду апеляційної інстанції, позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості у інший спосіб захисти свої права, як спадкоємця на нерухоме майно, а тому арешт на земельні ділянки судом знято обґрунтовано.

Апеляційний суд також зазначає, що суд першої інстанції ухвалою суду від 16 липня 2019 року залучив до участі в розгляді справи Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в якості третьої особи та повідомив його про його залучення в якості третьої особи по справі, направивши на адресу банку відповідну ухвалу суду від 16 липня 2019 року. Зазначена ухвала отримана Банком 03 серпня 2019 року, про що є рекомендоване повідомлення про вручення адресату поштового відправлення (а.с. 38).

Таким чином, Банк мав можливість прийняти участь у розгляді справи та захищати свої права.

Посилання в апеляційній скарзі на практику Європейського суду з прав людини є недоречною, оскільки має узагальнюючий характер і не стосується предмету розгляду цивільної справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник, а висновки суду відповідають встановленим обставинам справи

Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Правові висновки суд повно виклав у рішенні та належно їх мотивував.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Враховуючи, що апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» залишається без задоволення, то судовий збір за подачу апеляційної скарги компенсації не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений та долучений до матеріалів справи 09 квітня 2020 року.

Головуючий суддя М.С.Будулуца

Судді: О.В. Агєєв

А.В. Гапонов