Справа № 495/919/20
№ провадження 2-о/495/97/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

31 березня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю:

від заявниці: не з`явилася

від заінтересованої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/919/20

за заявою ОСОБА_1

за участю заінтересованої особи Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області

про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

17.02.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - заявниця) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою за участю заінтересованої особи Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області (далі по тексту - заінтересована особа) про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.1-5).

Так, заявниця просить суд встановити факт того, що заповіти складені ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчені державним нотаріусом Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області Яковлєвою О.М., за реєстровим номером № 2-628 від 07.06.2013 року та за реєстровими номерами 2-176, 2-177 від 25.02.2014 року дійсно належать - ОСОБА_1 , 2005 року народження.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2020 року відкрито окреме провадження по справі № 495/919/20 за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення. Справу призначено до розгляду (а.с.21-22).

Заявниця - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, але її представник - ОСОБА_3 , подала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу за її відсутністю, у зв`язку із карантином (а.с.25).

Представник заінтересованої особи - Овідіопольської РДНК в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 - прадід ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 89 (а.с.9).

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів ОСОБА_4 , 1998 року народження, ОСОБА_1 , 2005 року народження та ОСОБА_3 , 1978 року народження в рівних частках кожному. Крім цього, померлий заповів належний йому вклад з нарахованними відсотками в ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_4 , 1998 року народження та ОСОБА_1 , 2005 року народження, в рівних частках, про що свідчить копія заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 2-628 від 07.06.2013 року (а.с.10).

25.02.2014 року, ОСОБА_2 склав ще один заповіт, яким садовий будинок та земельну ділянку площею 0,0457 га, кадастровий номер :02:025:0126, цільове призначення для ведення садівництва, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у рівних частках кожному. Даним заповітом ОСОБА_2 позбавляє права на спадкування ОСОБА_3 , про що свідчить копія заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 2-176 від 25.02.2014 року (а.с.11).

Того ж дня, 25.02.2014 року, ОСОБА_2 склав ще один заповіт, яким житлові будинки, які позначені на плані літ. «А», «В», «Г», які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , 2/3 частки підвалу літ. «Д», а також усі господарські будівлі, які знаходяться за цією адресою, сад. 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1353 га, кадастровий номер :02:004:0040 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за цією ж адресою заповів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , у рівних астках кожному. Також належний йому будинок під літ. «А1», розташований за адресою: АДРЕСА_2 , 1/3 частку підвалу «Д», 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1353 га, кадастровий номер :02:004:0040 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за цією ж адресою, ОСОБА_2 заповів ОСОБА_5 . Належний вклад з нарахованними відсотками в ПАТ «Державний ощадний банк України», автомобіль марки ЗАЗ, мопед «Верховина», два велосипеди він заповів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у рівних частках кожному. Даним заповітом ОСОБА_2 позбавляє права на спадкування ОСОБА_3 , про що свідчить копія заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 2-177 від 25.02.2014 року (а.с.12).

Однак, заявниця вказує, що у зазначених заповітах невірно визначений рік її народження, а саме «2006» замість вірного «2005», у зв`язку з чим вона не має можливості вступити в спадкові права за заповітом.

За твердженням заявниці, вказана описка у заповітах була допущена у зв`язку з похилим віком її прадіда, який при складанні заповіту невірно вказав нотаріусу рік її народження.

Приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Білобровою О.М. заявниці було відмовлено в оформленні спадкового майна, так як в заповітах невірно зазначений рік її народження, що підтверджується копією нотаріальної відповіді № 27/02-14 від 29.02.2016 року (а.с.13-14).

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з відповідною заявою про факту, що має юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб (ч.2 ст.294 ЦПК України).

Згідно із частинами першою та другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Проаналізувавши зміст вищенаведених статей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не пов`язано з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, або заявник не має можливості одержати (відновити) загублений (знищений) документ, який посвідчує необхідний факт; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Факт належності правовстановлюючих документів заявниці необхідно встановити для того, щоб оформити належним чином спадкове майно на підставі заповіту. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів породить для заявниці певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для встановлення належності правовстановлюючого документу не існує.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до ст.319 Цивільного процесуального кодексу України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до Листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим її заява за участю заінтересованої особи Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що заповіти складені ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчені державним нотаріусом Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області Яковлєвою О.М., за реєстровим номером № 2-628 від 07.06.2013 року та за реєстровими номерами 2-176, 2-177 від 25.02.2014 року дійсно належать - ОСОБА_1 , 2005 року народження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Мишко