Справа № 589/786/19
Провадження № 2/589/110/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Литвинко Т.В.,

секретаря судового засідання Афанасенко Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2018 року по справі № 589/3410/18 на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мотивуючи свої вимоги, зазначив, що в січні 2019 року змінився його матеріальний стан, оскільки він був звільнений з роботи. На день звернення з даним позовом до суду він є непрацюючою особою, отримує невелику за розміром пенсію по інвалідності, перебуває в центрі зайнятості на обліку без виплат державної допомоги. Він не має у приватній власності рухомого та нерухомого майна, а лише засоби для щоденного проживання, мешкає з батьками в селі, здійснює догляд за ними, і тому працевлаштуватись в даному селі за своєю спеціальністю не має можливості. Також зазначив, що відповідачка є матеріально забезпеченою особою, отримує пенсію приблизно в 2000 грн щомісяця, отримує заробітну плату приблизно 28000-32000 грн, тому потреби дитини вона може забезпечити навіть при мінімальному розмірі аліментів.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову та просив їх задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що позивач в змозі сплачувати аліменти в тому розмірі, який визначений рішенням суду від 24 жовтня 2018 року. Зазначила, що обставини, на які посилається позивач в позові ним не доведені, він не проживає зі своїми батьками та не здійснює за ними догляд, має дохід окрім своєї пенсії. Позивач отримує виплати як безробітний та їздив до Польщі на заробітки. Також зазначила, що розмір її доходу завжди був вищим ніж у позивача, дитина проживає з нею і вона несе основні витрати на утримання сина та витрати на лікування дитини.

Вислухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 ст. 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2018 року, що підтверджується його копією.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач просить зменшити визначений судом розмір аліментів у спосіб зменшення граничного мінімального розміру аліментів, які стягують на утримання сина, посилаючись на ст. 192 СК України.

Так, згідно ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов, доведення яких є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів.

Під час розгляду справи достатніх підстав суд для перегляду розміру аліментів не встановив.

Так, не зазнав будь-яких змін сімейний стан платника аліментів: він не одружувався, у нього не народжувалися діти тощо. На момент винесення судом рішення не є актуальними і викладені в позові обставини, що позивач мешкає з батьками в селі та здійснює за ними догляд, що позбавляє його можливості працювати. Так, на запит суду Ларинівською сільською радою Новгород-Сіверського району Чернігівської області 27 лютого 2020 року надана інформація, що ОСОБА_1 протягом 2019 року проживав у батьків без реєстрації лише з 01 по 20 лютого 2019 року. Вказані обставини підтвердив і в судовому засіданні позивач.

Що стосується стану здоров`я, то позивач також не надав суду будь-яких даних про те, що після винесення судом рішення про стягнення аліментів в оскаржуваному розмірі, його стан здоров`я суттєво погіршився. Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серія АС№010975 від 25.07.2006 року, позивач має другу групу інвалідності, причиною інвалідності є загальне захворювання по зору. Як вбачається з копії пенсійного посвідчення позивача, воно ним отримано 16 серпня 2007 року довічно. Тобто вказане захворювання позивач мав ще до визначення судом розміру аліментів, та, взагалі, до народження дитини.

З приводу матеріального становища позивача, суд встановив наступне.

Так, згідно матеріалів справи позивач отримує пенсію по інвалідності. За довідками Управління ПФУ Шосткинське об`єднане управління ПФУ: від 15 квітня 2019 року за №4549/03-17 в період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року загальна сума виплат становить 11176, 50 грн; від 23 січня 2020 року за №091946/120, в період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2020 року загальна сума виплат становить 12134, 93 грн.

Крім того, як вбачається з довідки Шосткинської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості від 21 травня 2019 року, ОСОБА_1 перебував на обліку безробітних з 30 січня 2019 року по 04 квітня 2019 року, знятий з обліку з 04 квітня 2019 року у зв`язку з поданням ним письмової заяви про зняття з реєстрації як безробітного. Дохід за період з 30 січня 2019 року по 04 квітня 2019 року становить 8628,39 грн. Також, отримання позивачем виплат по безробіттю підтверджується інформацією Шосткинської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості від 17.01.2020 року, що надана на запит державного виконавця, з якої вбачається, що ОСОБА_1 перебував на обліку центру зайнятості з 30 вересня 2019 року по 22 листопада 2019 року та отримав дохід за цей період в сумі 8628, 39 грн, знятий був з обліку з 22 листопада 2019 року у зв`язку з поданням ним письмової заяви про зняття з реєстрації. З 27 грудня 2019 року позивач перебуває на обліку безробітних та отримує допомогу по безробіттю.

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що позивач після звільнення з роботи неодноразово виїжджав за межі України до Республіки Польща кордон (05 квітня 2019 року, 27 вересня 2019 року, 10 жовтня 2019 року, 18 жовтня 2019 року, 25 листопада 2019 року та 23 грудня 2019 року). Як пояснив в судовому засідання позивач, вказані виїзди пов`язані із працевлаштуванням, хоча розмір отриманого доходу відмовився суду повідомляти, вказавши, що працював неофіційно.

Тобто, вищевказані дані свідчать про те, що майновий стан позивача не змінився таким чином, що це позбавило його можливості утримувати на відповідному рівні дитину.

Щодо працевлаштування позивача, то слід зазначити, що з копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що останній 08 січня 2019 року дійсно був звільнений з ТОВ «Аква-Ліберті». Разом з тим, таке звільнення відбулося за згодою сторін, а отже позивач не є таким, що не має можливості працювати і звільнення саме з цього місця роботи було, в тому числі, і його ініціативою. Як було зазначено вище, позивач виявив бажання працювати за кордоном.

В цей же час, як зазначив у своєму рішення ВС від 06 червня 2018 року № 138/594/17-ц, якщо особа звільнилися самостійно, непрацевлаштування саме по собі не є підставою для зміни зменшення розміру аліментів за відсутності доказів щодо погіршення майнового стану платника аліментів.

Також, на переконання суду, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини і та обставина, що відповідачка має більший дохід ніж позивач. Як вбачається з наданих позивачем щорічних декларацій ОСОБА_2 за 2016, 2017 та 2018 роки та наданих на запит суду відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 з 01.2016 по 02.2019 роки, дохід відповідачки постійно був більшим за дохід позивача, зокрема, і на момент визначення судом 24 жовтня 2018 року оспорюваного розміру аліментів на дитину.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що дитина сторін має хронічні захворювання, внаслідок чого потребує постійного систематичного медичного обстеження та лікування, що підтверджується випискою з історії хвороби Шосткинської центральної районної лікарні, довідками Шосткинської дитячої лікарні та довідкою КНП «Шосткинський МЦПМСД» ШМР.

Зважаючи на вищевикладене, на інтереси дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, суд вбачає відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання малолітнього ОСОБА_3 , оскільки правові підстави для такого рішення не доведені.

На підставі вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.180, 181, 184, 192 СК України, ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 263, 265, 268, 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області.

Повний текст рішення складений 27 березня 2020 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко