Провадження № 2/522/652/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Бойко А.В.
розглянувши за правилами загального провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про зняття арешту з майна , -
Позивач 22.08.2019 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та просив зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 12463360 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ЄДРВП 288573333, 04.05.012).
В обґрунтування позову відзначено, що на виконанні в Другому Приморському відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-469/09, виданого Приморським районним судом м. Одеси 25.09.2009 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
04.05.2012 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ЄДРВП 28857333, 04.05.2012) винесеної державним виконавцем Назаровою В.В., на нерухоме майно ОСОБА_1 було накладено арешт.
14.05.2015 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси була визнана відмова стягувача - ОСОБА_2 від примусового виконання рішення суду від 29.04.2009 року по справі № 2-469/09.
29.11.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2009 року по справі № 2-469/09, де отримав інформацію, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, після чого вони підлягають знищенню.
Ухвалою суду від 23.08.2019 року позовну заяву залишено без руху, а позивачеві надано 10-дений строк на усунення недоліків.
Після усунення недоліків, ухвалою суду від 30.08.2019 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 29.10.2019 року.
29.10.2019 року підготовче засідання перенесено на 04.12.2019 року у зв`язку з неявкою сторін.
04.12.2019 року за клопотанням представника позивача, підготовче засідання перенесено на 30.01.2020 року.
30.01.2020 року судом за клопотанням представника позивача замінено неналежного відповідача на належного - ОСОБА_2 та залучено у якості третьої особи - Другий Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Підготовче засідання перенесено на 05.03.2020 року.
Ухвалою суду від 05.03.2020 року було закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті на 01.04.2020 року.
Учасники справи в судове засідання 01.04.2020 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що на виконанні в Другому Приморському відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-469/09, виданого Приморським районним судом м. Одеси 25.09.2009 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
04.05.2012 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ЄДРВП 28857333, 04.05.2012) винесеної державним виконавцем Назаровою В.В., на нерухоме майно ОСОБА_1 було накладено арешт.
14.05.2015 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси була визнана відмова стягувача - ОСОБА_2 від примусового виконання рішення суду від 29.04.2009 року по справі № 2-469/09.
29.11.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2009 року по справі № 2-469/09, де отримав інформацію, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, після чого вони підлягають знищенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єкти цих прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.
Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
При цьому відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення.
Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України.
У силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що накладений у 2012 році арешт на майно боржника ОСОБА_1 не є актуальним та має бути скасований.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності задоволення позову ОСОБА_1 , який через накладений арешт на нерухоме майно, позбавлений права розпоряджатися своїм майном.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про зняття арешту з майна - задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 12463360 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ЄДРВП 288573333, 04.05.012).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В.Я. Бондар