Справа № 236/1085/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення заяви без руху

08 квітня 2020 року м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, Сердюк Н. В. , розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа : Бахмутське-Лиманське об"єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И Л А :

23.03.2020 року позивач, звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до висновку про необхідність залишення заяви без руху за наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ст. 318 ЦПК України).

Згідно із ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Так, згідно ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У своїй заяві заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт належності йому архівної довідки № 532/03 від 17.04.2019 року, яка видана органом на тимчасово окупованій території України.

Втім, пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Разом з тим, відповідно до Листа Верхового суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки громадяни мають право звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Як вбачається з матеріалів справи, архівна довідка № 532/03 видана 17.04.2019 року видана на тимчасово непідконтрольній території України на ім"я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідає імені, по батькові, прізвищу, місцю і часу народження цієї особи, вказаними у паспорті. Відомості, що зазначені у вказаій довідці впливають на право заявника на пенсійне забезпечення.

Проте, відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, заявником обрано неналежний спосіб захисту свого права на пенсійне забезпечення, оскільки суд не має права надати юридичну силу архівній довідці, виданій органами на тимчасово окупаній території України, однак може встановити факт роботи ОСОБА_1 сторожем цеху АБК "Структурного підрозділу "Шахта "Єнакієвська" республіканського підприємтсва "Орджонікідзевугілля" з 02.11.1996 року з окладом 1824 тис.крб (згідно Наказу № 26/к від 01.07.1996 року) та звільнення за власним бажанням згідно Наказу № 48/к від 02.11.1996 року відповідно до ст.38 КЗпП з 01.10.1996 року.

Виходячи з наведеного, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення, копії даної ухвали.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: заінтересована особа : Бахмутське-Лиманське об"єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту роботи на підприємстві залишити без руху на необхідний та достатній для виправлення зазначених недоліків строк.

Надати заявнику строк для усунення недоліків тривалістю не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заявнику, що невиконання чи неналежне виконання вимог цієї ухвали протягом п`яти днів з дня її отримання спричинить повернення заяви.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -