Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1346/20
Провадження №: 2/332/900/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2020 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у користуванні власнністю , -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю , обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 .За вказаною адресою, крім позивача, з 2012 року зареєстрований відповідач, який не являється ні співвласником даної квартири, ні членом сім`ї позивача. Тому позивач просить усунути перещкоди в користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Уткін О.Є. позов підтримав та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені в позові, просив позов задовольнити.
Відповідач або його представник в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі, були належним чином повідомлені про дату , час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надали.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що позивач це його мати, а відповідач це його дядько, тобто рідний брат матері. Відповідач був зареєстрований за його проханням для оформлення документів в 2012 році в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Але протягом останніх семи років відповідач не проживає у вказаній квартирі, оскільки наразі має своє житло в Єнакієво, яка зараз є тимчасово окупованою територію. Також інколи відповідач проживає на території США у своїх дітей від першого шлюбу. Житло своєї сестри він покинув добровільно, наразі у спірній кватирі особистих речей відповідача не має.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.12.2003 року(а.с.8).За вказаною адресою, крім позивача , з 11.09.2012 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с.20) , який є братом позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 на початку осені 2012 року звернувся до позивачки з проханням про тимчасову реєстрацію свого місця проживання для переоформлення документів. Відповідач ОСОБА_2 не є ні співвласником зазначеної квартири, ні членом сім`ї власника житла , не мешкає за вказаною адресою близько семи років, не веде спільного господарства з власницею квартири. Відповідач ОСОБА_2 мешкає за межами м.Запоріжжя, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4 . Для отримання пенсії за віком відповідач надав своєму племінникові ОСОБА_4 довіреність від 03.08.2017 року (а.с. 15-17). Відмова відповідача у позасудовий, у добровільний спосіб скасувати реєстрацію свого місця проживання у квартирі позивача тягне за собою порушення її законних прав та інтересів, безпідставне нарахування та необхідність сплати вартості комунальних послуг, унеможливлює для позивачки звернення до УСЗН з клопотанням про призначення державної субсидії.
У зв`язку із викладеними обставинами, на теперішній час позивач не має можливості вільно розпоряджатись своїм майном.
На цей час відповідач добровільно не бажає зніматися з реєстрації та не сплачує за комунальні послуги. Його реєстрація певним чином перешкоджає позивачу у повному обсязі користуватися своїм майном. Позивач у зв`язку з реєстрацією відповідача вимушений нести додаткові витрати на комунальні послуги, які рахуються на зареєстрованих осіб.
При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З наведених підстав, враховуючи, що відповідач добровільно покинув спірне житло, не мешкає в ньому більше одного року, позивач вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вищез
Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 .
Визнати ОСОБА_2 таким що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя.
Суддя Р.В.Сінєльнік