Справа № 182/553/20
Провадження № 2/0182/1191/2020
У Х В А Л А

Іменем України

10.04.2020 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рибакова В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Філії «Нікопольський райавтодор» Дочірнього підприємства «Дніпропетровській облавтодор» ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства Дніпропетровській облавтодор ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою.

Ухвалою судді від 31.01.2020 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки подана з порушенням пунктів 5,8,9 ст. 175 ЦПК України, ч.5 ст.177 ЦПК України з наступних підстав.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 21174,42 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Тому, враховуючи зазначену норму права, позивач звільнена від сплати судового збору за вимоги позовної заяви щодо стягнення з відповідачів заборгованості по заробітній платі в сумі 21174,42 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд зазначає наступне.

У відповідності до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року по справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Враховуючи викладене, позивачу у відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід сплатити судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку 840,80 грн.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

- не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- всупереч п.п.4,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не викладено обставин та не зазначено підстав в обґрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення сум заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку з обох відповідачів. Тому позивачу слід викласти обставини та зазначити підстави в обґрунтування заявлених позовних вимог, уточнити позовні вимоги щодо кожного з відповідачів;

- позивачем у позовній заяві зазначені місяці та суми заборгованості, однак не зазначено роки в яких виникла відповідна заборгованість.

Тому позивачу необхідно було уточнити зазначені обставини та надати докази на підтвердження цих обставин у відповідності до вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Позивача було повідомлено про необхідність усунути недоліки зазначені в ухвалі у десятиденний строк з дня її отримання.

Ухвалу судді від 31.01.2020 року було направлено позивачу за вказаною нею в позові адресою проживання, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Нікополь 13 (порядковий № 4, номер відправлення 042).

Як вбачається з Трекінгу відправлень Укрпошта відправлення № 042 з ухвалою судді від 31.01.2020 року не вручене позивачу під час доставки, причини невручення зазначені: інші причини.

Згідно з ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таких відомостей від позивача до суду не надходило. Ухвала суду від 31.01.2020 року була направлена за адресою місця проживання, вказану позивачем у позовній заяві, а тому вважається доставленою.

На підставі викладеного та враховуючи, що вимоги ухвали судді від 31.01.2020 року про залишення позовної заяви без руху не виконані та у відповідності до ч.3 ст.185 ЦПК України, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

У відповідності до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись ст.185,260,354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Філії «Нікопольський райавтодор» Дочірнього підприємства «Дніпропетровській облавтодор» ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства Дніпропетровській облавтодор ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що згідно ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: В. В. Рибакова