Справа № 559/1697/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Крушняк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суми заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що до 2 липня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі відповідачем. Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною інвалідом. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 22 квітня 2010 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2009 року і до досягнення ним повноліття. Виданий виконавчий лист №559/3735/13-ц від 12 грудня 2013 року. Цим же рішенням також стягнуто із ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на сина ОСОБА_3 в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 22 квітня 2010 року. Виданий виконавчий лист №559/336/14-ц від 17 березня 2014 року.

Відповідно до довідки №14265 від 2 липня 2018 року Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №559/3735/13-ц від 12 грудня 2013 року станом на 1 липня 2019 року становить 97 242,24 грн. Вважаю, що протягом усіх цих років відповідач свідомо ухилявся від сплати аліментів призначених судом, не сплачував аліменти на утримання сина.

Згідно розрахунків, доданих до позовної заяви, розмір неустойки (пені) нарахованої на суму заборгованості по виконавчому листу №559/3735/13-ц від 12.12.2013 року за період з 1 березня 2015 року по 6 серпня 2019 року (день звернення до суду) становить 524 488 грн. Розрахунки проведені наступним шляхом: сума заборгованості за місяць х кількість прострочених днів х 1%. Враховуючи вимоги, викладені у ст.196 СК України щодо максимального розміру стягуваної пені, вважає, що є усі підстави для стягнення пені у розмірі 100% розміру заборгованості по виконавчому листу, а саме у розмірі 97 242,24 грн.

Відповідно до довідки №14266 від 2 липня 2018 року Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області заборгованість по сплаті додаткових витрат на дитину сина ОСОБА_3 за виконавчим листом №559/336/14-ц від 17 березня 2014 року станом на 1 липня 2019 року становить 5 300 грн. Просить стягнути дану суму боргу та 3 % річних від цієї суми, які становлять 331 грн. 07 коп.

Окрім того, за період з 08 липня 2017 року по 06 серпня 2019 року, інфляційні втрати на заборгованість становлять 1 334,54 грн., а сума боргу (додаткових витрат) із врахуванням інфляції складає 6634,54 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, про що повідомлені належним чином учасники.

Представник позивачки адвокат Лопухович А.О., згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без її участі та участі позивачки, підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду повторно не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.Відзив на позовну заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких умов, суд вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що 20 липня 2010 року складено відповідний актовий запис № 77, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_2 , у якому батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 8).

Після укладення шлюбу з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_8 », про що свідчить свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 (а.с. 5).

ОСОБА_5 є дитиною інвалідом, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 (а.с. 7).

Згідно виконавчого листа, виданого Дубенським міськрайонним судом Рівненської області 17 березня 2014 року, у справі № 559/336/14-ц, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто додаткові витрати на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розміром 100 грн. щомісячно, починаючи з 22 квітня 2010 року (а.с. 15).

04 лютого 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Здолбунівського районного управління юстиції Михальчук Н.Ю. відкрито виконавче №46360159, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с. 16).

12 грудня 2013 року Дубенським міськрайонним судом виданий виконавчий лист №559/3735/13-ц за рішенням Дубенського міськрайонного суду від 22 квітня 2010 року, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2009 року і до досягнення ним повноліття (а.с. 17).

05.02.2015 державним виконавцем відділу ДВС Здолбунівського районного управління юстиції Михальчук Н.Ю. відкрито виконавче №46359991, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с. 18).

Відповідно до довідки №14265 від 2 липня 2018 року Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №559/3735/13-ц від 12 грудня 2013 року станом на 1 липня 2019 року становить 97 242,24 грн. (а.с. 11-12).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки, аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України.

Згідно розрахунку позивачки розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2015 року до 06 серпня 2019 року становить 524488 грн., проте враховуючи встановлені ст. 196 СК України обмеження розміру неустойки 100 відсотками заборгованості, стягненню підлягає 97242, 24 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення пені за несплату аліментів, суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 , відповідно до рішення суду, зобов`язаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 26.11.2009 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, станом на 01.07.2019 заборгованість по аліментах становить 97242, 24 грн., зазначена заборгованість виникла з вини відповідача, оскільки він не довів, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів, як стимул належного виконання обов`язку.

Щодо вимог позивачки про стягнення суми заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних, суд вважає, що вони також підлягають стягненню у повному обсязі, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № І4-16цс18 (686/21962/15-ц), у якій Велика Палата Верховного Суду зазначила про необхідність відступити від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та погодилася з висновком ВСУ, викладеним у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295цс16, за змістом якої грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання та індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, тому норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, визначеного у гривні.

Згідно ч. 4 ст. 196 СК України, у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.

Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі не встановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46360159 від 4 лютого 2015 року за виконавчим листом №559/336/14-ц виданим 17.03.2014 року Дубенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрати на утримання сина у розмірі 100 грн., відповідач отримав, що підтверджується його особистим письмовим поясненням наданим державному виконавцю 16 лютого 2015 року (а.с. 19).

Відповідно до довідки №14266 від 2 липня 2019 року Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті додаткових витрат на сина ОСОБА_3 за виконавчим листом №559/336/14-ц від 17 березня 2014 року, станом на 1 липня 2019 року становить 5300 грн.(а.с. 13-14).

Період, з якого підлягає нарахуванню заборгованість у зв`язку з невиконанням зазначеного рішення суду, а також інфляційні збитки та три відсотки річних, підлягають обчисленню з 08 липня 2017 року, тобто дати набрання чинності ч.4 ст.196 Сімейного кодексу України, який зворотної сили не має, і по день звернення до суду, тобто до 6 серпня 2019 року.

Інфляційні втрати розраховуються в цілому за місяць та здійснюються з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Наданий позивачкою розрахунок 3 % річних від суми 5 300 грн., який становить 331 грн. 07 коп., та інфляційних втрат на заборгованість, що становлять 1 334,54 грн., є правильним і суд з ними погоджується.

З урахуванням наведеного з ОСОБА_2 підлягають стягненню три відсотки річних від сум несплачених додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 331, 07 грн., а також сума боргу несплачених додаткових витрат із врахуванням інфляційних збитків у розмірі 6634, 54 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивач у справі звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення з відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 768 гривень 40 копійок судового збору в дохід держави.

Керуючись: ст.ст.4 ,12, 13, 81, 83, 200, 206, 247, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 196 СК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суми заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) пеню за несплату аліментів, згідно виконавчого листа №559/3735/13-ц від 12 грудня 2013 року в сумі 97 242 (дев`яносто сім тисяч двісті сорок дві) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) 3% річних від сум несплачених додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 331 (триста тридцять одна) грн. 07 коп., а також суму боргу несплачених додаткових витрат із урахуванням інфляційних збитків у розмірі 6634 (шість тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 54 коп., згідно виконавчого листа №559/336/14-ц від 17 березня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець