ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1674/20
провадження № 2/753/4331/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем - Гаврилюк О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_4.

представника третьої особи Євтушенка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в м. Києві, треті особи: Дарницьке управління поліції Головного територіального управління Національної поліції України в м. Києві, Київська місцева прокуратура №2, Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в м. Києві, треті особи: Дарницьке управління поліції Головного територіального управління Національної поліції України в м. Києві, Київська місцева прокуратура №2, Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування шкоди.

Позов обґрунтований наступним. На підставі договору оренди від 01.10.2014, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачем була орендована квартира АДРЕСА_1 . Орендна плата сплачена авансом наперед на 63 місяці. За вказаною адресою позивач проживав зі своєю родиною. Однак наприкінці листопада 2017 року орендодавець житла, ОСОБА_3 в період відпуски боржника, який з сім`єю перебував за межами міста Києва, без будь-яких підстав, порушуючи вимоги законодавства зламав замки орендованої квартири, захопив майно належне позивачу на суму 495 438.27 грн. та 28000 дол. США та в подальшому позбавив позивача можливості проживати в орендованому житлі. Позивач за фактом даної події звернувся з заявою до правоохоронних органів, за результатами якої порушено кримінальне провадження № 0001168 від 06.02.2018 за ч.1 ст. 185 КК України.

Позивач посилається на те, що з моменту порушення кримінального провадження минуло майже два роки. За цей час слідством не було у встановленому законом порядку розглянуто жодного клопотання потерпілого, не вчинено жодної слідчої дії, не виконано вказівки прокурора щодо проведення слідчих дій. Внаслідок протиправних дій правоохоронних органів позивач неодноразово звертався зі скаргами на бездіяльність слідчих, які задоволено судом. Проте слідчі дії проведено не було. В подальшому позивач звертався зі скаргами до Генеральної прокуратури України, голови Національної поліції України, Міністра внутрішніх справ України.

Позивач стверджує, що ані працівниками Дарницького управління поліції Головного територіального управління Національної поліції України в м. Києві, ані працівниками Київської місцевої прокуратури №2 не вчиняється жодних дій для належного здійснення досудового розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності.

Викладені обставини свідчать про бездіяльність органу досудового розслідування та органів прокуратури, внаслідок якої за півтора року, поки триває досудове розслідування не вчинено жодної слідчої дії, не розглянуто у встановлені порядку та терміни жодного клопотання позивача та не надано змістовну відповідь, не надано можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, не виконано жодної ухвали слідчого судді. Тобто, уповноваженими особами не вчинено жодної дії, спрямованої на захист прав та інтересів позивача, які полягають у наявності завданої позивачу майнової шкоди в сумі 1 154 838,27 грн., наслідок чого позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

03.02.2020 ухвалою суду відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено в підготовче судове засідання на 05.03.2020 за правилами загального позовного провадження.

17.02.2020 представником відповідача Головного управління Національної поліції в м. Києві - Кухаревською Н.О. надано відзив на позов в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог зважаючи на наступне. Законодавство України не передбачає відшкодування шкоди органами досудового розслідування навіть в разі визнання незаконною бездіяльності слідчого досудового органу. При цьому загальні підстави відшкодування майнової та моральної шкоди, передбачені ст.ст. 1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала за наявності вини. Разом з тим позивач доказів на підтвердження зв`язку між бездіяльністю правоохоронних органів та шкодою не надає.

26.02.2020 представником відповідача Державної казначейської служби України - Тимофєєвим Т.М. надано відзив на позов в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог зважаючи на наступне. Оскільки Державна казначейська служба України не порушувала прав позивача, відсутні підстави для задоволення позову. При цьому наявність ухвал слідчих суддів, якими задоволено скарги позивача не свідчить про завдання йому шкоди, оскільки позивач діяв в рамках КПК України з метою захисту своїх прав на стадії досудового розслідування.

27.02.2020 представником третьої особи Київської місцевої прокуратури №2 - Дейнека С . надано відзив на позов в якому зазначено наступне. Твердження позивача про бездіяльність органу досудового розслідування не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами кримінального провадження № 0001168, в рамках якого було зроблено безліч процесуальних дій, допитано свідків, призначено експертизи, проведено огляд місця події, розглянуто ряд клопотань позивача. Відсутнє правове обґрунтування підстав відшкодування шкоди.

Ухвалою суду від 05.03.2020, занесену до протоколу судового засідання, розгляд справи призначено по суті на 09.04.2020, закрито підготовче судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з викладених у позовній заяві підстав.

Представник третьої особи Київської місцевої прокуратури №2 проти задоволення позову заперечував, пославшись на обставини, викладені у відзиві.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в м. Києві та третіх осіб - Дарницьке управління поліції Головного територіального управління Національної поліції України в м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку.

Суд заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач вказує на те, що внаслідок бездіяльності Дарницького управління поліції Головного територіального управління Національної поліції України в м. Києві у кримінальному провадженні № 0001168 від 06.02.2018, за ч.1 ст. 185, в якому позивач є потерпілим та бездіяльності Київської місцевої прокуратури №2, позивачу завдано майнової шкоди в розмірі 1 154 838,27 грн.

Судом встановлено, що слідчим відділом Дарницького УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001168 від 06.02.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Також встановлено, що в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчим зокрема здійснено наступні слідчі дії: допитано потерпілого ОСОБА_1 03.03.2018, 19.09.2018, допитано свідків: 13.03.2018, 11.04.2018 - ОСОБА_5 ; 09.04.2018 , ОСОБА_6 ; 12.04.2018 - ОСОБА_7 ; 12.04.2018, 21.08.2019, 12.12.2018 - ОСОБА_8 ; 11.04.2018 - ОСОБА_9 ; 28.03.2018, 26.04.2018 - ОСОБА_10 ; 15.06.2018 - ОСОБА_11 ; - ОСОБА_12 ; 07.12.2018 - ОСОБА_13 ; 20.12.2018 - ОСОБА_14 ; 20.12.2018 - ОСОБА_15 ; 15.06.2018 - ОСОБА_16 ; - ОСОБА_17 . Отримано ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від про призначення нумізматичної експертизи та від 20.09.2018 про призначення товарознавчої експертизи. Проведено огляд місця події 15.02.2019, розглянуто ряд клопотань потерпілої особи, проведено інші слідчі дії. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.

Відтак, зважаючи на викладені обставини, твердження позивача щодо бездіяльності Дарницького УП ГУ НП у м. Києві спростовуються копіями матеріалів кримінального провадження № 0001168 від 06.02.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Про факти розгляду клопотань позивача, поданих в рамках досудового розслідування свідчить в тому числі і ухвала Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/15869/19, якою закрито провадження за скаргою ОСОБА_1 не бездіяльність слідчого, оскільки клопотання скаржника розглянуто слідчим.

Позивач вказує, що не ознайомився з матеріалами кримінального провадження, разом з тим дані обставини спростовуються записом адвоката позивача ОСОБА_4. про ознайомлення з матеріалами.

З огляду на наведене, доводи Позивача, якими обґрунтовано позов, що виявились у нездійсненні жодної слідчої (розшукової) дії, нерозгляді клопотань та ненаданні матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Позивач стверджує, що бездіяльність Київської місцевої прокуратури № 2, виявилась у нездійсненні процесуального нагляду за законністю та строками досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 36 КПК України процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні 16.04.2018,06.09.2018,01.03.2019 слідчому надано письмові вказівки про проведенні слідчих дій та розглянуто подані клопотання позивача.

В якості доказу завдання позивачу шкоди, останній посилається на тривалий строк проведення досудового розслідування кримінального провадження, бездіяльність слідчого при проведенні досудового розслідування, неналежне реагування слідчим на клопотання позивача щодо проведення слідчих дій.

Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У статті 19 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Чинним законодавством України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Таким чином, враховуючи, що жодної з перелічених незаконних дій щодо позивача вчинено не було, стаття 1176 ЦК України не підлягає застосуванню у даній справі.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

При цьому встановлення розміру матеріальних збитків, заподіяних злочином, віднесено до компетенції органів досудового розслідування.

Крім того, за змістом заявлених вимог доведенню підлягають не лише факт порушення, але і факт завдання такими діями чи бездіяльності шкоди. Позивач належних та допустимих доказів спричинення йому матеріальної шкоди шкоди, протиправності дій чи бездіяльності відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між ними не надав. Таким чином позивач не довів, що внаслідок бездіяльності службових осіб при розслідуванні кримінальної справи, у якій він визнаний потерпілим, йому було завдано матеріальної шкоди.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В свою чергу, у ході розгляду даної справи позивачем, у порядку статті 81 ЦПК України, не надано суду належних і допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог, а також не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин.

За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі, так як позивачем не доведено, а відповідачами спростовано в силу принципу змагальності сторін обґрунтованості позовних вимог, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись ст. ст. 2,4, 12,76,77,78,79,80,81,263,265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в м. Києві, треті особи: Дарницьке управління поліції Головного територіального управління Національної поліції України в м. Києві, Київська місцева прокуратура №2, Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування шкоди -залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення виготовлено 10.04.2020

Суддя: Комаревцева Л.В.