Справа № 175/4103/19
Провадження № 2/175/1147/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Іщенко Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Дніпровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просив визнати за ним, ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину домоволодіння разом з господарськими будівлями та спорудами, яке розташоване по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с.125).

Представник відповідача Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду лист про розгляд справи без участі їх представника (а.с.85).

Представник третьої особи Дніпровської районної державної нотаріальної контори надав суду лист про розгляд справи без участі їх представника (а.с.84).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області 08 листопада 2013 року (а.с.23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_2 (а.с.105). Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: 1/2 частину домоволодіння разом з господарськими будівлями та спорудами, яке розташоване по АДРЕСА_1 . За часи свого життя, ОСОБА_2 заповітів не складав. Позивач після смерті діда, як спадкоємець за законом, звернувся до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда (а.с.101), на підставі якої державним нотаріусом було відкрито спадкову справу №591/15 (а.с.22). Однак, ОСОБА_3 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки надано для оформлення документ, що підтверджує право власності на спадкове майно, який не відповідає вимогам чинного законодавства: документ не скріплений відповідним чином, із поданих документів неможливо встановить склад спадкового майна, яке належало спадкодавцеві, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 червня 2018 року (а.с.115). Оскільки, позивач не має змоги в позасудовому порядку оформити свої спадкові права, ОСОБА_3 був вимушений звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх права та охоронюваних законом інтересів.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 20 березня 1992 року було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_2 загальною площею 26,0 кв.м., житловою площею 18,0 кв.м. (а.с.24-25), який був посвідчений Чумаківською сільською Радою за реєстровим номером № НОМЕР_2 , та зареєстрований в Новомосковському БТІ 25 березня 1992 року за №53-1, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» №538 від 07 травня 2018 року (а.с.27).

Згідно довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» №551 від 05.11.2018 року встановлено, що згідно даних архіву КП «БТІ» станом на 31.12.2012 року, архівна справа б/н, за адресою: АДРЕСА_1 , містить таку інформацію: на підставі Договору купівлі-продажу від 20 березня 1992 року посвідченого Чумаківською сільською Радою за реєстровим номером № НОМЕР_2 , та зареєстрований в Новомосковському БТІ 25 березня 1992 року за №53-1 належить 1/2 частина (квартира АДРЕСА_3 , а запис про склад об`єкта за цією адресою в реєстрову книгу був зроблений на підставі даних інвентаризації, під час якої встановлено, що покупцю належить 1/2 частина житлового будинку; згідно ДБН В2.2-15 2005 року термін квартира визначає комплекс взаємопов`язаних приміщень, використовуваних для проживання однієї сім`ї, саме це поняття встановлено визначенням приміщень, які знаходяться у власності, під час перерахунку площ (а.с.28).

Відповідно до книги по господарського обліку №14 по АДРЕСА_1 об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю, має двох власників, розмір частки 1/2, які володіють своїми частками, названими квартира АДРЕСА_4 ; також до складу домоволодіння входять господарські будівлі і споруди, які знаходяться у фактичному володінні кожного власника; відомості про реєстрацію речових прав володаря квартири 2 до сільської ради надані не були, що підтверджується відповіддю Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №643 від 25.10.2018 року (а.с.44).

Відповідно до рекомендацій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про спадкування (лист №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року) Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом Мінюста від 07 лютого 2002 року. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, спору, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України 2004 року.

Відповідно до п.3.2 вищезазначеного листа по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі). Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо споруджено самовільно. За наявності доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Аналогічна норма щодо порядку реєстрації права власності зазначена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, в якому також наголошено, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Згідно Технічного паспорту виготовленого станом на 31 січня 1992 року, ОСОБА_5 дійсно належить спадковий будинок (а.с.29-33), будь-які інші правовстановлюючі документи на будинок ОСОБА_5 за часи свого життя не отримував.

Відповідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб передбачений законом, у тому числі шляхом визнання права.

За змістом вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають державній реєстрації, а відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Рішенням Виконавчого комітету Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 6 від 19 липня 2017 року, 1/2 частині домоволодіння разом з господарськими будівлями та спорудами, яке розташоване по АДРЕСА_1 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_5 (а.с.41).

Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачка прийняла спадщину після смерті діда і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги, оскільки судом встановлені всі обставини, які дають позивачу право на визнання його права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та вважає за необхідне визнати за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину домоволодіння разом з господарськими будівлями та спорудами, яке розташоване по АДРЕСА_5 .

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16, 182, 328, 346, 392, 1216, 1217, 1218, 1268, 1296 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, ст. 12, 13, 76-80, 89, 130, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 27 грудня 2007 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_5 ( АДРЕСА_5 ), загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., разом з господарськими будівлями та спорудами по квартирі АДРЕСА_6 , в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.