Постанова

Іменем України

25 березня 2020 року

м. Київ

справа № 446/155/16-ц

провадження № 61-40461св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області у складі судді Котормус Т. І.

від 23 грудня 2016 року та постанову Апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Струс Л. Б., Левика Я. А., Шандри М. М., від 05 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк) про стягнення суми вкладу.

Позовну заяву мотивовано тим, що 01 лютого 2012 року між нею та банком був укладений договір банківського вкладу, відповідно до умов якого вона надала відповідачу кошти у розмірі 20 000 доларів США на строк до 01 квітня 2012 року зі сплатою 20% річних на перший строк. В подальшому умови договору пролонгувались, а їй нараховувались проценти. Коли у жовтні-листопаді 2012 року їй стало відомо, що відділення банку у м. Кам`янка-Бузька припинило свою діяльність, вона звернулася до банку із заявою про повернення коштів, однак вклад та нараховані на нього проценти їй повернуто не було.

Посилаючись на вищевикладене, просила стягнути з відповідача суму банківського вкладу у розмірі 20 000 доларів США, відсотки за користування вкладом у сумі 4 667 доларів США, пеню у розмірі 166 500 доларів США,

3% річних у розмірі 1 596 доларів США та інфляційні втрати у розмірі

13 740 доларів США, а всього 206 503 доларів США.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу у розмірі 20 000 доларів США, а також відсотки за користування вкладом у розмірі 19 572,60 доларів США, а всього 39 572,60 доларів США, що еквівалентно 1 040 205,87 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку із невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору вкладу щодо повернення внесених коштів та сплати відсотків, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка є частково обґрунтована. Зокрема, суд вважав, за неможливе стягнути пеню, яка не передбачена умовами договору, 3% річних, з огляду на встановлення у договорі процентної ставки (20% річних), а також інфляційні втрати, оскільки такі втрати нараховуються виключно на зобов`язання, що визначені у національній валюті. Разом з тим, суд стягнув проценти у розмірі 19 572,60 доларів США, незважаючи на те, що позивачем заявлялися вимоги про стягнення процентів у розмірі

4 667 доларів США, пославшись на те, що ціна позову склала 206 503 доларів США, що не є виходом за межі позовних вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення, а рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та обґрунтовано вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача вклад та нараховані на нього відсотки у розмірі 19 572,60 доларів США.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не надала належних та допустимих доказів внесення нею коштів на передбачений договором вкладу рахунок. Прийняття банком коштів за договором не підтверджено належними та допустимими доказами, відповідно і обов`язок повернути кошти та виплатити відсотки у банку не виник.

Відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому вона посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 18 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір банківського вкладу (депозиту), відповідно до умов якого клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США на строк два місяці до 01 квітня 2012 року, зі сплатою 20% річних. Договір підписано та скріплено печаткою банку

У разі, якщо вкладник не вимагає повернення вкладу в дату повернення, то з цієї дати дія договору подовжується на такий самий строк зберігання. У цьому разі датою повернення вважається остання дата строку, на який було подовжено дію договору (пункт 1.3 договору вкладу).

Оригінал договору міститься в матеріалах справи (а. с. 66-68).

Судами установлено, що на виконання умов договору позивач внесла через касу банку грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США, що підтверджується наданим позивачем оригіналом квитанції (а. с. 65).

15 квітня 2013 року ОСОБА_1 надіслала на адресу ПАТ «УкрСиббанк» заяву про повернення належних їй за договором банківського вкладу сум.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просила, зокрема, стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу у розмірі 20 000 доларів США, а також проценти за користування вкладом у розмірі 4 667 доларів США.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовуютьпитання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору.

Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України

від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України

від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальні вимоги до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України

від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема - квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

На підтвердження укладання договору ОСОБА_1 надала оригінали договору та квитанцію про внесення коштів на депозитний рахунок банку. Вказана квитанція містить усі необхідні реквізити, а саме відомості про платника; призначення платежу; підпис працівника банку (а. с. 65-68). Укладення від імені банку скріплений підписами та печаткою.

Надавши належну оцінку наданим позивачем доказам, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що між сторонами укладено вищезазначений договір про депозитний вклад і позивачем внесені кошти на депозитний рахунок банку.

Встановивши, що на вимогу позивача банк вклад не повернув, керуючись статтями 1059, 1060, 1061 ЦК України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення внесених за договором коштів у розмірі 20 000 доларів США, що еквівалентно 525 720,26 грн.

Доводи касаційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» про те, що зазначені кошти на рахунок банку не вносились є помилковим та спростовуються оригіналом квитанції та договору, який укладений банком в особі начальника відділення № 873 Азарової Т. М. , що діяла на підставі довіреності від 08 січня 2009 року, скріплений підписами сторін та печаткою банку, та (а. с. 65-68). Слід зазначити, що недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 10 квітня

2019 року у справі № 463/5896/14-ц).

Разом з тим, стягуючи проценти за користування вкладом у розмірі

19 572,60 доларів США, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на зміст позовних вимог, відповідно до якого позивач просив стягнути проценти у розмірі 4 667 доларів США, нарахованих за період з 01 лютого 2012 року по 01 травня 2013 року (а. с. 1-4). Даних про збільшення позивачем розміру позовних вимог матеріали справи не містять.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не вправі змінювати заявлені позивачем вимоги, предмет та підстави позову.

З огляду на вищевикладене, оскільки вимог про стягнення процентів за користування вкладом у розмірі 19 572,60 доларів США позивачем не заявлялось, а лише ставилося питання щодо стягнення процентів у розмірі 4 667 доларів США, суди вийшли за межі заявлених позивачем вимог, самостійно змінивши предмет позову, що є неприпустимим.

Слід зазначити, що касаційна скарга не містить доводів конкретно щодо розміру стягнутих з банку на користь позивача процентів, однак суд касаційної інстанції вважає, що сама по собі незгода відповідача із судовими рішеннями про стягнення з нього коштів за договором банківського вкладу тягне за собою перевірку їх розміру, а тому колегія суддів за межі доводів скарги не виходить.

Таким чином розмір стягнутої з відповідача користь позивача суми заборгованості за процентами слід зменшити з 19 572,60 доларів США до 4 667 доларів США.

Згідно з статтею 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовної вимоги про стягнення процентів за користування вкладом підлягає підлягають зміні.

У решті судові рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 року в частині стягнення з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 процентів за користування вкладом змінити, зменшивши їх розмір з 19 572,60 доларів США до

4 667 доларів США.

В іншій частині рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович