Провадження № 6/591/107/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Бондар С.М.

заявника ОСОБА_1

боржника ОСОБА_2

представника боржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу №1805/13066/2012 (6/591/107/20) за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яку мотивує тим, що 5 липня 2017 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_1 укладено договір факторингу та договір №2017-05-30-000015 відступлення прав вимоги, за яким відступлено право вимоги за кредитним договором №0710/05-4, в зв`язку з чим виникла необхідність у заміні сторони виконавчого провадження.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав.

Боржниця та її представник при вирішенні заяви поклалися на розсуд суду.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 12 березня 2020 року в даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 8 квітня 2020 року.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми № 1805/13066/2012 від 27 березня 2013 року звернуто стягнення на однокімнатну квартиру, загальною площею 32,03кв.м., житловою площею 15,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ОСОБА_2 для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк», що виникли по кредитному договору від 05.10.2007р. № 0710/05-4 станом на 05 грудня 2012 року у розмірі 60 825 грн. 71 коп. (Шістдесят тисяч вісімсот двадцять п`ять гривень 71 коп.), а також вимог по відшкодуванню судових витрат 671 грн. 19 коп., пов`язаних з зверненням стягнення на предмет іпотеки, шляхом її продажу на прилюдних торгах з початковою ціною предмета іпотеки 179 780 грн. (а.с. 107-109).

З рішення Зарічного районного суду м. Суми вбачається, що борг стягнуто на користь ПАТ «Західінкомбанк».

5 липня 2017 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №2017-05-30-000015 про відступлення прав вимоги, згідно з якими до нього перейшло право вимоги за кредитним договором № 0710/05-4 від 5 жовтня 2007 року до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (а.с.122-123).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з встановлених судами обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичних осіб, які не можуть надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року (справа № 909/968/16) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року (справа №465/646/11).

Враховуючи вищезазначене, суд вважає заяву необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 442 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовити в зв`язку з необгрунтованістю.

Ухвала суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Повний текст ухвали складено 8 квітня 2020 року.

Суддя Г.В.Шелєхова