ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 року м. Чернівці

Справа № 727/12047/19

Провадження №22-ц/822/307/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 січня 2020 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження, головуючий у І-й інстанції Слободян Г.М.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у листопаді 2019 року звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О.

В ході розгляду зазначеної скарги у суді першої інстанції ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, а в подальшому - заяву про уточнення своїх вимог, в яких просила зупинити вчинення виконавчих дій у ВП №58362076 до розгляду даної скарги та зупинити реалізацію майна, яке описане та арештоване постановою ВП №58362076 від 12 серпня 2019 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що якщо спірне майно буде реалізовано на прилюдних торгах, такі обставини можуть істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду за даною скаргою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 січня 2020 року клопотання ОСОБА_1 задоволено.

Зупинено виконавче провадження №58362076 та реалізація майна, яке описане та арештоване постановою ВП №58362076 від 12 серпня 2019 року, зокрема: нежитлове приміщення, магазин за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 158, 3 кв.м., реєстраційний номер майна: 6407127 до завершення розгляду скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

Посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною.

Зазначає, що застосувавши у даній справі заходи забезпечення позову, суд зупинив виконання рішення суду, яке набрало законної сили, чим істотно порушив права стягувача у виконавчому провадженні, адже нерухоме майно, реалізація якого зупинена, є предметом іпотеки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання про зупинення виконавчого провадження та зупинення реалізації майна, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження може ускладнити ефективний захист скаржником своїх прав.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Така ж позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях в інших справах, наприклад: ««Immobiliare Saffi» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V, Савіцький проти України (заява № 38773/05), Дубенко проти України (заява N 74221/01).

Згідно із частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України не передбачено можливість забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у цій справі виник з приводу дій приватного виконавця щодо визначення вартості майна, вчинених в межах виконання виконавчого листа та реалізації його на прилюдних торгах.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Так, статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

За таких обставин, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа допускається лише в разі, коли порушено питання про перегляд рішення, на підставі якого виданий цей виконавчий документ.

Разом з тим, суд не вправі вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження, оскільки такі дії не є повноваженнями суду, а є виключними повноваженнями державного виконавця.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у цивільній справі № 756/2625/19.

Виходячи з того, що статті 149-153 ЦПК України регламентують забезпечення саме позову, вони не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність приватного чи державного виконавця, поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили і підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, оскільки в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження вживати заходи забезпечення скарги на дії приватного виконавця шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, слід дійти висновку, що суд порушив норми ЦПК України та вийшов за межі своїх процесуальних повноважень.

З урахуванням викладеного, клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження та зупинення реалізації майна не може бути задоволено. Оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні клопотання про зупинення виконавчого провадження та зупинення реалізації майна.

За подання апеляційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» було сплачено судовий збір у розмірі 2 102 гривні /а.с.96/, проте розподіл судових витрат здійснюється між сторонами при ухваленні судового рішення у справі за наслідками розгляду скарги, розгляд якої ще не завершений.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 січня 2020 року скасувати.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження №58362076 та зупинення реалізації майна, яке описане та арештоване постановою ВП №58362076 від 12 серпня 2019 року, зокрема: нежитлове приміщення, магазин за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 158, 3 кв.м., реєстраційний номер майна: 6407127, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк