У Х В А Л А

03 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 569/16431/19

провадження № 61-5603ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення заборгованості за страховим відшкодуванням,

В С Т А Н О В И В :

29 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення заборгованості із страхового відшкодування у розмірі 40 041,61 грн.

Позов обгрунтований тим, що 19 травня 2019 року близько 12 год 40 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ГАЗ 5312», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Дубно на вул. Закова, 4, порушивши вимоги пунктів 2.3.б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої автомобіль «Fiat Punto», номер кузова НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія Товариства з обмежувальною відповідальністю «Укрмолпродукт» - ОСОБА_2 застрахована на умовах поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/8991297 в Публічному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія», згідно з яким страхова сума за шкоду завдану майну становить 100 000,00 грн, франшиза - 1 000,00 грн.

Зазначив, що відповідач всупереч вимог пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не узгодивши розмір страхового відшкодування із позивачем та не повідомивши письмово про прийняте рішення, здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 27 989,89 грн. Згідно з висновком від 09 серпня 2019 року № ЕД_120, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Punto», станом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди становить 106 663,27 грн, а ринкова вартість автомобіля «Fiat Punto» станом на момент дорожньо-транспортної пригоди - 37 932,81 грн. Експерт встановив економічну недоцільність ремонту пошкодженого автомобіля, у зв`язку із чим матеріальний збиток дорівнює вартості автомобіля в розмірі 39 740,57 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто на користь позивача заборгованість за страховим відшкодуванням у розмірі 40 041,61 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача після дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 67 730,46 грн з врахуванням франшизи 1 000,00 грн є доведеною і така сума з врахуванням раніше виплаченої частини (27 989,46 грн) підлягає до виплати страховою компанією в розмірі 39 740,00 грн, а також підлягають виплаті і витрати пов`язанні з розглядом справи.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року апеляційну скаргу ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Суд апеляційної інстанції встановив, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 160 663,27 грн, ринкова вартість автомобіля станом на момент його пошкодження складає 37 932,81 грн, експерт ОСОБА_3 дійшов висновку, що в цьому випадку відновлювати пошкоджений автомобіль економічно недоцільно, оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Під час визначення розміру збитку ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» встановила, що ринкова вартість автомобіля «Fiat Punto» VIN-код НОМЕР_2 після ДТП становить 22 071,11 грн, у зв`язку з чим сплатила страхове відшкодування, розраховане як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, висновок суду про відшкодування збитків заподіяних внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 39 740,00 грн не ґрунтується на нормах законодавства, оскільки власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Таку різницю у розмірі 27 989,89 грн відповідач сплатив позивачу 19 липня 2019 року.

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 40 041,61 грн коштів. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У касаційній скарзі не викладено переконливих аргументів щодо обгрунтування умов застосування винятків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд дав оцінку та врахував: предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства в цілому, за результатами чого не встановив наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у тому числі касаційна скарга не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана ОСОБА_1 постанова Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2020 рокуухвалена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення заборгованості за страховим відшкодуванням відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко