Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1117/19
Провадження № 2/494/86/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Заводівська сільська рада Березівського району Одеської області

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись до суду із цим позовом просив визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті бабусі - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

На обґрунтування поданого позову посилався на те, що є спадкоємцем за заповітом. Інший спадкоємець відмовився від спадщини, що може підтвердити у судовому засіданні. Однак, звернувшись до нотаріуса з`ясувалось, що оформити свої права на спадщину він не може, так як пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а також відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву в якій позов підтримав на підставах викладених у ньому та просив задовольнити.

Відповідач позов визнав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності про що подав заяву відповідного змісту.

Представник третьої особи позов визнав та просив задовольнити, також справу просив розглядати без їх участі, про що подав заяву.

У судовому засіданні встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася мати позивача ОСОБА_4 , що було зареєстровано виконавчим комітетом Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з. №79 від 29 грудня 1962 р.. Її батьками були записані ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Повторно свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

19 лютого 1983 р. Виконавчим комітетом Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з.№.12 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Після укладення шлюбу прізвище подружжя - ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , що було зареєстровано Заводівською сільською радою Березівського району Одеської області, а.з. №3 від 18 січня 1985 р.. Його батьками були записані ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

За життя, ІНФОРМАЦІЯ_4 баба позивача, ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе належне їй майно з чого б воно не складалось та де б не знаходилось, а саме будинок по АДРЕСА_1 , земельна ділянка 0, 28 га, меблі, інвентар, домашні тварини, заповіла своїм онукам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях. Заповіт посвідчено секретарем Завосільської ради Березівського району Одеської області та зареєстровано в реєстрі за №70.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3 , що було зареєстровано виконавчим комітетом Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з. №01 від 02 січня 2004 р.. Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 .

19 листопада 2018 п. вих.№711 видано довідку з якої вбачається що ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_9 - 1989 р.н., дітьми - ОСОБА_10 , 2007 р.н., та ОСОБА_11 2014 р.н., проживає за адресою АДРЕСА_1 .

22 травня 2019 р. приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Так, відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений строк, відповідно пропустив строк для прийняття спадщини. Також приватним нотаріусом було встановлено, що документи які посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, а саме на будинок по АДРЕСА_1 , відсутні.

Також, встановлено що відповідно до копії погосподарської книги главою сім`ї за адресою АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Відповідно до довідки від 25 квітня 2019 р. вих.№305 покійна ОСОБА_3 , згідно до запису в погосподарській книгі с.Чижове, Березівського району Одеської області номер об`єкта погосподарського обліку №732, стор.31 до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 . На день її смерті за вказаною адресою проживаючих та зареєстрованих осіб не значиться.

Вивчивши матеріали справи, на підставі представлених доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Відповідно до п.п.1,4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний Кодекс України від 16 січня 2003 р. набирає чинності з 01 січня 2004 р. і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності застосовуються норми Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 18 липня 1963 року.

Таким чином і враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , то до спадкових правовідносин у даній справі слід застосовувати положення Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 18 липня 1963 року.

Як передбачалось ст.525 ЦК УРСР в ред.1963 р. часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.524 ЦК УРСР в ред. 1963 р. спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Як встановлено під час розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_4 баба позивача, ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе належне їй майно з чого б воно не складалось та де б не знаходилось, а саме будинок по АДРЕСА_1 , земельна ділянка 0, 28 га, меблі, інвентар, домашні тварини, заповіла своїм онукам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях. Заповіт посвідчено секретарем Завосільської ради Березівського району Одеської області та зареєстровано в реєстрі за №70.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР в ред. 1963 р., не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР в ред. 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він:

1) фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Прийняття спадщини підтверджується різними діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили у володіння ( користування, розпорядження) спадковим майном.

Таким чином на підтвердження дій по реалізації заповіту позивач повинен був протягом 6-ти місячного строку з дня відкриття спадщини, а саме з 31 грудня 2003 р. по 31 червня 2004 р., або звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини або вчинити відповідні дії, які б за своїм характером свідчили, що він фактично вступив у володіння (користування, розпорядження) спадковим майном.

Проте, на виконання вищевказаної норми позивачем не було реалізовано заповіт, який залишила його баба, а саме жодні із вказаних вище дій ним не виконано.

Як свідчить з поданого позову та постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивач звернувся лише у травні 2019 р., тобто в установлений Законом строк він не звертався.

Також, в матеріалах справи взагалі відсутні будь які належні, допустимі, достатні та достовірні докази на підтвердження того, що позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом встановленого Законом строку.

При цьому посилання позивача, у поданому позові, на те що він фактично прийняв спадщину суд розцінює критично з наведених вище підстав - відсутності будь яких підтверджень зазначеного.

Приймаючи рішення суд надає оцінку і довідці №711 від 19 листопада 2018 р., виданої у Заводівській сільській раді Березівського району Одеської області, згідно якої позивач ОСОБА_1 дійсно проживає в будинку, який є об`єктом спадкування.

Проте, у довідці не зазначено з якого саме часу він там проживає, чи почав він там проживати з часу відкриття спадщини або вселився протягом 6-ти місячного строку, встановленого Законом на прийняття спадщини. Крім цього його діти народженні значно пізніше ніж закінчився строк впродовж якого він повинен був вступити в управління та володіння спадковим майном.

Положеннями ч.2 ст.529 ЦК УРСР в ред.1963 р. передбачено що, онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Вказана норма передбачає можливіть онуків та правнуків отримати спадок від спадкодавця, тільки за умови того що в живих немає того з батьків хто був би спадкоємцем.

Однак, в матеріалах справи позивачем не надано жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження переходу до нього прав на спадок після того зі своїх батьків, який би мав бути спадкоємцем.

З огляду на все вищенаведене суд вважає, що позивачем не доведено прав на отримання спадщиниа ні за заповітом, а ні за чинним на той час законом.

Приймаючи рішення по справі суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Як зазначено у в п.3.3 листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості.

Відповідно до наведеного законодавства, яке діяло на той час вбачається що дійсно запис в погосподарській книзі може підтверджувати право приватної власності певної особи.

Однак, з матеріалів доданих до позовної заяви вбачається що будинок був збудований в ще у 1932 р., а спадкодавець ОСОБА_3 народилася лише ІНФОРМАЦІЯ_7 .. При цьому в матеріалах справи відсутня будь яка інформація чи отримувала померла баба позивача ОСОБА_3 права на вказаний будинок і яким саме чином.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Однак, на думку суду позивачем не були дотримані положення наведеної ч.1 ст.81 ЦПК України та не надані необхідні, належні, допустимі та достатні докази на підтвердження обставин на які він посилався як підставу для задоволення своїх вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведене суд вважає, що підстав для задоволення поданого позову не має.

Керуючись ст.ст.10-13, 81, 89,263-265,268 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

ОСОБА_1 в задоволені позову до ОСОБА_2 «Про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Заводівська сільська рада Березівського району Одеської області - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через Березівський районний суд Одеської області відповідно до п.15.5 Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя:________________________________________________-