справа № 361/683/20
провадження № 4-с/361/30/20
У Х В А Л А

15 квітня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари скаргу ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанова Михайла Олександровича, заінтересована особа: Державне підприємство «Завод порошкової металургії» про скасування постанови від 04 грудня 2019 року у виконавчому провадженні №59617310 про повернення стягувану судового наказу виданого 10 червня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі №361/4144/19 та зобов`язання вчинити дії,

установив:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанова М.О., заінтересована особа: ДП «Завод порошкової металургії» про скасування постанови від 04 грудня 2019 року у виконавчому провадженні №59617310 про повернення стягувану судового наказу виданого 10 червня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі №361/4144/19 та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування скарги зазначала, що 10 червня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ, яким з ДП «Завод порошкової металургії» на її користь стягнуто суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати розмірі 28992,97 грн.

Примусове виконання зазначеного виконавчого документа здійснювалось відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в межах виконавчого провадження №59617310.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова М.О. від 04.12.2019 р. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказану постанову вважає необґрунтованою і незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на викладене, просила суд визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова Михайла Олександровича від 04 грудня 2019 року у виконавчому провадженні №59617310 про повернення стягувачу судового наказу, виданого 10.06.2019 р. Броварським міськрайонним судом Київської області по справі №361/4144/19, на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язати керівника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області протягом десяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням у даній справі подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів ОСОБА_1 , згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та повідомити про зазначені дії в установленому порядку.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

В судове засідання старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанов М.О. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судове засідання представник заінтересованої особи ДП «Завод порошкової металургії» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

10 червня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ, яким з ДП «Завод порошкової металургії» на користь ОСОБА_1 стягнуто суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати розмірі 28992,97 грн. (а.с.5).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова М.О. від 04.12.2019 р. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.4).

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (стаття 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

За змістом статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 447, 448, 449 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За правилами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішення, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Підстави повернення виконавчого документу стягувачу визначені статтею 37 Закону №1404-VIII.

Пунктом дев`ятим частини першої статті 37 передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Мотивуючи оскаржувану постанову посиланням на зазначену норму закону, державний виконавець вказав, що боржник ДП «Завод порошкової металургії» значиться у переліку Додатку 1 до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07.07.1999 р. №847-ХІV, та що згідно пункту третього розділу III Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 р. №145-ІХ забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Разом з цим, при винесені оскаржуваної постанови державним виконавцем не було враховано того, боржник ДП «Завод порошкової металургії» є державним підприємством, відтак при стягненні з нього коштів за виконавчим документом необхідно керуватися нормами спеціального закону, яким є Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 р. №4901-VI (далі - Закон №4901- VI).

Так, частиною першою статті 2 Закону №4901-VI передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Згідно частини першої статті 4 Закону №4901-VI, виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Зазначені особливості визначені у частині третій вказаної статті, яка передбачає, що протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що скарга заявника є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 260, 447-453 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

ухвалив:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова Михайла Олександровича від 04 грудня 2019 року у виконавчому провадженні №59617310 про повернення стягувачу судового наказу, виданого 10.06.2019 р. Броварським міськрайонним судом Київської області по справі №361/4144/19, на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язати керівника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області протягом десяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням у даній справі подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів ОСОБА_1 , згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та повідомити про зазначені дії в установленому порядку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до Закону України №540-IX від 30.03.2020 р. та п.3 перехідних положень ЦПК, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження, визначений статтею 354 ЦПК, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя В.С.Сердинський