ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4439/20
провадження № 2/753/5019/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Центр Фінансових рішень» про визнання правочину частково недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року адвокат Лелека Г.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Центр Фінансових рішень» про визнання правочину частково недійсним.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суддя вважає що позовна заява підлягає поверненню на з підстав передбачених п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (ч. 4 ст. 62 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави судді для висновку, що повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом одного з документів, зазначених у ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у тому числі оригіналом ордеру, виданого на ведення справи в суді на підставі відповідного договору.

Суддя вважає за необхідне зауважити, що повноваження адвоката щодо підписання позовної заяви, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 811/1507/18, від 29 травня 2019 року у справі № 202/5348/18.

Звернення до суду, із використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України), передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Як вбачається із позовної заяви її підписано від імені позивача-адвокатом Лелека Г.О.

На підтвердження своїх повноважень адвокатом надано копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю та ордер серії КС №396210.

Водночас адвокатом на підтвердження статусу представника позивача (адвоката) суду не надано договір про надання правової допомоги, погоджений із особою позивача ОСОБА_1 , на підставі якого виданий ордер, адвокатом.

Так, позовну заяву від імені ОСОБА_1 подано адвокатом та за його підписом, який не надав у повному обязі документів про свої повноваження відповідно до ст.ст. 60, 62 ЦПК України (договір про надання правової допомоги, погоджений особою заявника, на підставі якого виданий ордер адвоката), відповідно вказана особа є особою, яка не має процесуальної дієздатності звернення до суду з даною скаргою, відповідно така скарга підписана указаною особою, яка не має права її підписувати (без права на повноваження).

Заява (скарга), відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК Україн, повертається у випадках, коли заяву (скаргу) подано особою, яка не має процесуальної дієздатності або підписано особою, яка не має право її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною 7 ст. 185 ЦПК України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З огляду на вищевикладене, вивчивши матеріали позовної заяви, суддею встановлено, що позовну заяву подано та підписано особою, яка не надала суду належні та допустимі документи наявності повноважень на підпис заяви та звернення із позовною заявою до суду від імені та в інтересах позивача, що є підставою для повернення позоної заяви.

Керуючись ст.ст. п.1 ч.4 ст. 185, ст.ст. 260, 353-355 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Центр Фінансових рішень» про визнання правочину частково недійсним -повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до суду у порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву. Копія позовної заяви залишається у суді.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів із дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: