Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2252/20
Провадження №: 2/332/1304/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2020 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого суддіСінєльнік Р.В.
при секретаріВасильченко Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) , ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання осіб такими , що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації ,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є власником 61/100 частини житлового будинку літ.А АДРЕСА_2 . За зазначеною адресою залишилися зареєстрованими колишній власник ОСОБА_2 та члени її сім`ї - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Відповідно п. 13 договору купівлі-продажу від 28.04.2020 року відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася знятися з реєстраційного обліку та зняти членів своєї родини не пізніше 28.04.2020 року, однак до теперішнього часу відповідачі , які не є членами родини позивача зареєстровані в частці будинку. Реєстрація відповідачів в належному позивачу житлі порушує його права щодо вільного розпорядження своєю власністю, змушує витрачати особисті кошти на оплату житлово-комунальних послуг за осіб, які не проживають в помешканні, тому позивач просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , такими що втратили право користування 61/100 частки житлового будинку літ.А АДРЕСА_2 .
В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов, клопотань та заяв від відповідачів до до суду не надходило.
На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є власником 61/100 частини житлового будинку літ.А АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 28.04.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І., та зареєстрований в реєстрі за № 2165 (а.с. 5-6).
Право власності на вищевказану частку житлового будинку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 207694343 від 28.04.2020 року(а.с. 7).
Відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу а саме, п. 13, відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася знятися з реєстраційного обліку та зняти членів своєї родини не пізніше 28.04.2020року( а.с. 6), однак до теперішнього часу відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не є членами родини позивача, зареєстровані в частці будинку.
Наявність зареєстрованих відповідачів в належній ОСОБА_1 частині житлового будинку створює йому перешкоди у здійсненні ним права власності , змушує витрачати особисті кошти на оплату житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Конституцією України та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені в статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов`язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше).
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, статті 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно із ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову. Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимогиОСОБА_1 -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_3 такими, що втратили право користування 61/100 частки житлового будинку літ. А. АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Р.В.Сінєльнік