Справа № 183/2166/19
№ 2/183/707/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
04 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 464, належить житловий будинок АДРЕСА_1 .
В зазначеному будинку з моменту його придбання був зареєстрований він та його дружина, а в лютому 2018 року до нього звернувся з проханням зареєструватися в даному житловому приміщенні його син ОСОБА_2 , який до цього був зареєстрований в гуртожитку Харківського національного університету імені Василя Назаровича Каразіна в м. Харкові.
Він надав згоду на реєстрацію сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відміткою про реєстрацію в копії відповідача та записом в домовій книзі з відміткою виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року.
В той же час, з моменту реєстрації його син за даною адресою не проживав та не проживає, оскільки фактично мешкає в м. Харкові.
ОСОБА_1 зазначив в заяві, що на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач ОСОБА_2 може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.
Реєстрація відповідача перешкоджає реалізації його прав як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 405 ЖК України, позивач просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 05грудня 2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_3 . звернулася до суду з заявою про проведення судового розгляду без її участі та участі позивача, позов підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , у разі повторної неявки відповідача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Представник третьої особи виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи та надані позивачем письмові докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 464, належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 87197609 від 16травня 2017 року, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений станом на 25 листопада 2004 року.
Встановлено, що в житловому будинку зареєстрований син позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записом в домовій книзі з відміткою виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року, а також довідкою виконавчого комітету Новомосковської міської ради про реєстрацію місця проживання від 11 квітня2019 року за вих. № 704.
Встановлено, що з травня 2018 року відповідач ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_2 , не проживає, житловим приміщенням не користується, що підтверджується актом від 03 квітня 2019року, складеним головою квартального комітету № 2 ОСОБА_4 , в присутності жителів (мешканців) кварталу № 2.
Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житлом, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 405 ЦК, ст.ст. 4, 6-10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складено 18 березня 2020 року.

Суддя Д.І. Городецький