Провадження № 4-с/752/135/20
У Х В А Л А

Іменем України

13.10.2020 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Оджубейська Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Телявського Анатолія Миколайовича; стягувач: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Телявського Анатолія Миколайовича.

Скарга обгрунтована тим, що 20.12.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем відкрито виконавче провадження №60921816 щодо стягнення зі скаржника заборгованості. Посилаючись на те, що Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Яковенко Тетяною Ігорівною 11.09.2018 року вже відкрито виконавче провадження №57188483 за цим самим виконачим листом, просить суд визнати постанову приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича неправомірною, зобовязати останнього скасувати всі постанови прийняті в межах цього виконавчого провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.01.2020 року відкрито провадження у справі. Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Телявського Анатолія Миколайовича матеріали виконавчого провадження №60921816. Призначено справу до розгляду.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем надано пояснення щодо скарги на дії приватного виконавця. В поясненні виконавець зазначив, що відкрите ним виконавче провадження №60921816 розпочато на підставі виконавчого листа №752/10395/17, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 04.11.2019 року, натомість виконавче провадження №57188483, що відкрито Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Яковенко Тетяною Ігорівною 11.09.2018 року, розпочато на підставі виконавчого листа датованого іншою датою. На підставі зазначеного просить відмовити у задоволенні скарги.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути скаргу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст.1 зазначеного Закону, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24.05.2018 року позов задоволено, ухвалено стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, три відсотки річних та інфляційні втрати.

На виконання зазначеного рішення Голосіївським районним судом міста Києва позивачу видано виконавчий лист від 04.07.2018 року.

11.09.2018 року, на підставі зазначеного виконавчого листа, Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Бабковою Т.І. відкрито виконавче провадження №57188483.

29.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 24.05.2018 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23.11.2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24.05.2018 року було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.02.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24.05.2018 року та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено.

На виконання зазначеного рішення Київського апеляційного суду від 06.02.2019 року Голосіївським районним судом міста Києва позивачу видано Виконавчий лист від 04.11.2019 року.

20.12.2019 року, на підставі зазначеного виконавчого листа, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. відкрито виконавче провадження №60921816.

Відповідно до п.1.ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п.1.ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича порушень законодавства України, а отже постанова про відкриття виконавчого провадження №60921816 від 20.12.2019 року є законною та підстав для її скасування суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 18, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Телявського Анатолія Миколайовича; стягувач: ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя