ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м.Суми

Справа №584/1507/19

Номер провадження 22-ц/816/572/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Орлова І. В.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Путивльського районного суду Сумської області від 10 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Токарєва С.М., в приміщенні Путивльського районного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі- АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 січня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Так як відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка станом на 17 вересня 2019 року становить 11 854 грн 55 коп. та складається: із заборгованості за кредитом - 3396 грн 12 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6517 грн 74 коп., заборгованості за пенею та комісією - 900 грн 00 коп., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп.- штраф (фіксована частина), 540 грн 69 коп. - штраф (процентна складова), та судові витрати.

Путивльський районний суд Сумської області заочним рішенням від 10 грудня 2019 рокупозов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 січня 2010 року в розмірі 3396 грн 12 коп.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 550 грн 33 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги вказує на те, що в даній справі договір у встановленому законом порядку не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалося відповідачем укладення чи не укладення кредитного договору, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору.

Зазначає, що під час підписання анкети-заяви відповідач ознайомилася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву і користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами.

Наголошує на тому, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернула, місцевий суд не має жодних підстав відмовляти у стягнення відсотків.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості про тілу кредиту та в частині відмови у стягненні неустойки не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 14 січня 2010 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н шляхом оформлення і підписання відповідної заяви, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку - кредитка «Універсальна» (а. с. 7).

В даній заяві, підписаній відповідачем, зазначено наступні умови: базова процентна ставка 36 % із розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами.

Згідно наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем станом на 17 вересня 2019 року становить 11 854 грн 55 коп., яка складається з: 3396 грн 74 коп. - заборгованість за кредитом; 6517 грн 74 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 900 грн 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп.- штраф (фіксована частина), 540 грн 69 коп. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентам, суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи банку не містять підпису відповідача, а Анкета-заява, підписана відповідачем, не містить умов стосовно сплати процентів, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, так як він не відповідає обставинам справи.

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Із заяви від 14 січня 2010 року, підписаної відповідачем, вбачається, що сторонами було погоджено базову процентну ставку за користування кредитними коштами - 36% на рік.

Суд першої інстанції на це увагу не звернув, невірно встановив обставини того, що сторони в письмовому вигляді не обумовили ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, відтак дійшов невірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині та помилково застосував правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Крім того, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач періодично вносила кошти, які йшли як на погашення заборгованості за тілом кредиту, так і на погашення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, що свідчить про її згоду з вказаними умовами кредитного договору.

Відповідно до вказаного розрахунку заборгованість ОСОБА_1 зі сплати процентів за користування кредитними коштами по кредитному договору № б/н від 14 січня 2010 року станом на 17 вересня 2019 року становить 6517 грн 74 коп.

Виходячи з даних обставин та норм права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог банку про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по процентам в розмірі 6517 грн 74 коп.

Положеннями частини 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З врахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат та пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1606 грн 52 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та судові витрати по сплаті судового збору на подання апеляційної скарги в сумі 2881 грн 50 коп.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Путивльського районного суду Сумської області від 10 грудня 2019 року скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам з ухваленням цій частині нового рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в сумі 6517 гривень 74 копійки.

Заочне рішення Путивльського районного суду Сумської області від 10 грудня 2019 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1606 гривень 52 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 2881 гривня 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: І.В.Орлов

С.Г. Хвостик