Справа № 367/6698/18
Провадження № 2/761/1102/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мальцева Д.О.

при секретарі Чугаєва І.В.

представник позивача ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь 147 349,03 грн. в якості матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.12.2017 року о 08:30 відповідач ОСОБА_4 , рухаючись по пл. Перемоги в м. Києві, допустив зіткнення із належним позивачу автомобілем «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва встановлено, що ДТП відбулася через порушення відповідачем ПДР України та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 11.04.2018 року залишено без змін постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 23.02.2018 року. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача та завдано шкоди його здоров`ю.

Крім того, винними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, оскільки через дану дорожньо-транспортну пригоду останній отримав сильний стрес, переохолодження через очікування на місці ДТП на відкритому повітрі. Під час ДТП пошкоджено належний позивачу автомобіль, внаслідок чого він опинився непридатним для користування. Усі ці негативні наслідки поглибились тим, що шкоду досі не відшкодовано, і з боку відповідача ніяких спроб зробити це взагалі не відбулося. Моральну шкоду позивач оцінює в 100 000,00 грн.

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , вартість заподіяного позивачу матеріального збитку становить 247 349,03 грн.

У зв`язку з тим, що на момент ДТП у відповідача був відсутній договір обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, позивач зазначає що в МТСБУ виник обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної внаслідок ДТП в розмірі, що не перевищує 100 000,00 грн., що не покриває завданого позивачу матеріального збитку.

У зв`язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні. Вказав, що у Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №05/01-18 від 12.01.2018 року, що наданий позивачем до суду істотно завищені ціни на запчастини та ремонт пошкоджених запчастин, а також врахована втрата товарної вартості транспортного засобу, яка не відшкодовується страховиком.

15.02.2019 року ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Карабаза В.В. справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

29.03.2019 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

02.07.2019 року від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

10.10.2019 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

20.11.2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи.

20.11.2019 року від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

20.11.2019 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 06.12.2017 року о 08.30 на перехресті вулиць Площа Перемоги та вул. Дмитрівська в м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля «Daewoo Nubira», д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля «Ford Focus» д.н.з НОМЕР_1 .

Відповідно до Постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2018 року, відповідач керуючи автомобілем «Daewoo Nubira», д.н.з. НОМЕР_2 , на перехресті вул. Площа Перемоги та вул. Дмитрівська, перед початком руху не впевнився в безпечності проїзду, та скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по вул. Дмитрівська в сторону вул. Саксаганського.

Вказаною Постановою відповідача, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, постановою встановлено, що в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Зазначену постанову залишено без змін постановою судді Апеляційного суду міста Києва від 11.04.2018 року.

Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, вказаною постановою встановлено вину відповідача у вчиненні зазначеного ДТП, а також факт завдання матеріальної шкоди автомобілю позивача.

12.01.2018 року на підставі договору укладеного між ОСОБА_3 та суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №05/01-18, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 становить 247 349,03 грн.

Згідно ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність,

Як зазначає позивач, і це не спростовується відповідачем, цивільно-правова відповідальність останнього на момент вчинення ДТП не була застрахована, у зв`язку із чим МТСБУ має обов`язок перед позивачем здійснити страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити суму виключно у межах ста тисяч гривень, на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, згідно Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №05/01-18 від 12.01.2018 року, матеріальний збиток, завданий власникові КТЗ «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_4 , в результаті його пошкодження при ДТП становить 247 349,03 грн.

Таким чином, розмір завданої матеріальної шкоди майну позивача, вказане страхове відшкодування не покриває.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

За положеннями статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Як було встановлено в судовому засіданні, ДТП сталась саме з вини відповідача, ОСОБА_4 .

З врахуванням тієї обставини, що МТСБУ, несе відповідальність перед позивачем в межах встановленого в розмірі 100 000,00 грн. ліміту відповідальності за договором страхування, а також того, що розмір матеріального збитку, перевищує вказаний ліміт на 147 349,03 грн., суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу як потерпілому суму коштів на відновлення транспортного засобу у розмірі 147 349,03 грн. При цьому, суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що сума визначеної матеріальної шкоди, не підтверджена позивачем жодним доказом, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи.

Також, відповідачем на підтвердження своїх заперечень, не надано до матеріалів справи іншого дослідження чи будь-якого належного та допустимого доказу, який би спростовував розмір фактично завданих позивачу збитків.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 147 349,03 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце пошкодження автомобіля, яке є власністю Позивача.

Так, позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на свою користь моральної шкоди вказує, що винними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, оскільки останній під час ДТП отримав сильний стрес, хвилювання за своє життя, здоров`я та майно. Крім цього, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою транспортний засіб позивача був не придатний для користування на протязі тривалого часу. Автомобіль був основним засобом пересування позивача, при цьому,враховуючи що останній є особою з інвалідністю, йому було важко пересуватись. Усі ці негативні наслідки поглибились тим, що шкоду досі не відшкодовано. Моральну шкоду позивач оцінює в 100 000,00 грн.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після ДТП позивач звертався до лікарів.

Крім того, відповідно до Виписки №171179 від. 15.12.2017 року у позивача виявлено розсіяний склероз, рембітуючий перебіг, третю ступінь важкості, у вигляді центрального тетрапарезу помірного в руках, вираженого в ногах, порушення функцій тазових органів за центральним типом, вести було-атактичного та церебростенічного синдромів, виражених статико-динамічних порушень, чутливих порушень, порушення функції ходи та самообслуговування.

Суд, вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, враховує, що саме з вини відповідача позивачу завдано матеріальної шкоди, що в подальшому викликало у позивача низку вимушених змін у житті - необхідність проведення ремонту автомобіля, звернення до страхової компанії, звернення до суду, витрати на відновлюваний ремонт, на правничу допомогу, а також поведінку відповідача.

Однак, враховуючи усі встановлені судом обставини по справі у взаємозв`язку з наданими до матеріалів справи доказами, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн. занадто завищеною, та такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо відшкодування судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно положень ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат надано Договір про надання правової допомоги №2/08 від 28.08.2018, укладений між ОСОБА_3 та АО «Кредо», Ордер, виданий адвокатом Володарським В.Л. від 04.09.2018 року, попередній розрахунок судових витрат, квитанцію № ПН2844 від 10.09.2018 року на суму 10 000,00 грн., сплачену позивачем за надання правничої допомоги.

З огляду на вищевикладене, вимога щодо стягнення з відповідача судових витрат, а саме витрат на правову допомогу є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. А тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10 000,00 грн. - витрати на правову допомогу.

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 673,50 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 16, 22, 23, 36, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст. 10, 11, 57-60, 64, 74-76, 82, 88, 169, 179, 208, 209, 223-226, 228, 232, 248, 258-259, 263,-264, 265, 268, 272-273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , і.п.н. НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , і.п.н. НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду у розмірі 147 349,03грн., моральну шкоду у розмірі 10 000грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10 000грн., а всього: 167 349,03 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 673,50грн.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного тексту рішення суду - 10.02.2020 року

Суддя