Провадження № 2/752/3268/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 квітня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Рожок В.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

11.11.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 ..

Провадження у справі відкрито 13.12.2019 року з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що з 22.09.2012 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 .. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне спільне життя у них не склалось. На момент звернення до суду з позовом близько трьох місяців, як подружні стосунки значно погіршилися, а останнім часом фактично припинені. Проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, їх шлюб існує формально. Також стверджував, що ними втрачені почуття любові один до одного, у кожного з них різні погляди на життя, несумісність характерів, а тому будь-яке примирення як сім`ї не є можливим. Вважає, що розірвання шлюбу бде відповідати інтересам кожного із них, а також інтересам малолітніх дітей. Повідомив, що питання місця проживання дітей буде вирішуватися в іншому провадженні, оскільки він вважає, що дітям краще буде проживати з ним. Питання про поділ майна також буде вирішуватися в іншому судовому провадженні.

Відповідачка подала відзив на позов, в якому вказала, що проти розірвання шлюбу не заперечує, але з мотивами розірвання шлюбу, котрі викладені позивачем у позовній заяві не погоджується.

Підтвердила, що стосунки між нею та позивачем погіршилися, фактичних шлюбних відносин немає, спільного господарства не ведуть з серпня 2019 року після того, як позивач забрав її автомобіль та усі сімейні грошові кошти з дому, залишивши її та їх спільних дітей без джерела для існування, переїхав до жінки з якою проживає тривалий час. Іноді повертався додому та погрожував забрати дітей, залишити її без спільно набутого майна у шлюбі.

Також вказала, що останні два роки їх спільного життя, а саме з грудня 2017 року позивач ніде офіційно не працював, при цьому майже не допомагав їй з дітьми та по господарству. Тривалий час страждає на хворобу розсіяний склероз, мав затяжні дипресії, маніпулював нею, її почуттями, викликав жалість, прикриваючись хворобою, проявляв агресію та застосовував домашнє насильство щодо неї. 20.11.2019 року черговий раз погрожував забрати дітей та вигнати з дому, влаштував разом зі своєю мамою скандал та бійку, в якій у присутності дітей їй було нанесено тілесні ушкодження. З приводу чого вона робила заяви до правоохоронних органів.

На підставі такого тривалого ставлення до неї та дітей, вона втратила допозивача почуття довіри, які були під час укладення шлюбу. Посилаючись на те, що кожен іх них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, нехтування позивачем сімейними цінностями, наявність між ними частих сварок, свідками яких нерідко є діти, що негативно впливає на їх психічний стан, а також спричиняє дітям та їй душевні страждання збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей.

Повідомила, що проти розірвання шлюбу не заперечує, підстав для надання часу на паримирення не вбачає, просила врахувати та вказати мотиви розірвання шлюбу, які вказані нею у відзиві на позов ОСОБА_1 , у судовому рішенні.

У судовому засіданні сторони відсутні.

08.04.2020 року позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, повідомив суд, що заявлені вимоги підтримує, просить їх з відповідачкою шлюб розірвати. Повідомив суд, що відзив на позов отримав, однак мотивувальна частина відзиву ОСОБА_2 не відповідає дійсності і нічим не підтверджується.

Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, повідомила суду, що проти задоволення позову не заперечує.

Правилами частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, а правилами ст. 206 цього ж Кодексу встановлено, що у разі визнання позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на те, що відповідачка у справі за заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами визнала позов про розірвання шлюбу, сторони у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу за їх відсутності, суд визнав за можливе ухвалити рішення суду за результатами підготовчого провадження, а також за відсутності сторін у справі.

Проте, судом встановлено, що відповідачка не визнала зазначені позивачем підстави для позову, в свою чергу позивач не ваизнав причини за яких відповідачка визнала позов та просила їх шлюб розірвати.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За встановлених судом обставин, що відповідачка не визнала зазначені позивачем підстави для позову, а позивач не визнав вказані відповідачкою у відзиві на його позов причини розірвання їх шлюу, відповідно кожен із них на виконання вимог ст. 83 ЦПК України повинен був: позивач подати докази разом з поданням позовної заяви, відповідачка подати докази разом з поданням відзиву, або ж не заявити суду про намір подати.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась і сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У той же час, за відсутності доказів на підтвердження зазначених позивачем підстав для позову, а також невизнання їх відповідачкою суд позбавлений встановити причини, що стали підставою для розірвання шлюбу та вказати про це в судовому рішенні.

Судові витрати щодо позовних вимог про розірвання шлюбу віднести на рахунок позивача, оскільки останній не просив їх відшкодувати за рахунок відповідачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 104,110,112 СК України, ст.ст. 4,6,23,27,76,141,259,263 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 вересня 2012 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 761 - розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк