Провадження № 2/752/1222/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23.01.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
за участю секретаря - Петрова Є.В.
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, в порядку регресу, -
в грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 30 364 грн. 28 коп., а також 1762 грн. сплаченого судового збору.
В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено про те, що 30.04.2016 року о 17 год. 23 хв. на вул. Васильківській, 28 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Jaguar» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , власником якого є ОСОБА_3 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.05.2016 року встановлено в діях ОСОБА_1 в тому числі і наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На час дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку із чим власник автомобіля марки «Jaguar» державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі наказу від 13.10.2016 року останній здійснено страхову виплату у розмірі 29 064,28 грн., Крім того, позивачем понесено витрати у зв`язку із складенням звіту про визначення вартості матеріального збитку та залученням аварійного комісара у розмірі 1300 грн.
За вказаних обставин, позивач просить стягнути з відповідача 30 364 грн. 28 коп., а також 1762 грн. сплаченого судового збору.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.09.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач був відсутній у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судових засідань був повідомлений судом у встановленому законом порядку. Відзиву на позов не подавав.
З огляду на викладене, за згодою позивача суд ухвалив розглянути дану справу в заочному порядку, ухваливши заочне рішення на підставі даних матеріалів справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 30.04.2016 року о 17 год. 23 хв. на вул. Васильківській, 28 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Jaguar» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , власником якого є ОСОБА_3 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.05.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Власником транспортного засобу марки «Jaguar» державний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
15.07.2016 року ОСОБА_3 повідомила Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 30.04.2016 року, та того ж дня звернулась із заявою про виплату суми страхового відшкодування.
Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 5118 від 18.08.2016 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «Jaguar» державний номер НОМЕР_2 , складає 32 641 грн. 98 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Завдана шкода особисто особою, винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_1 , відшкодована не була.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.
Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Відповідно до п.п. " а " п. 41. 1 ст. 41 зазначеного Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника наземного транспортного засобу, не була застрахована згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41. 1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторним (транспортним) страховим бюро України прийнято рішення (Наказ № 7925 від 13.10.2016 року) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та здійснено виплату суми страхового відшкодування у розмірі 29 064 грн. 28 коп. на користь ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, виданої ОСОБА_3 , що стверджується платіжним дорученням № 7925рв від 18.10.2016 року.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілому відшкодована матеріальна шкода, у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 в розмірі понесених витрат, що складає 30 364,28 грн. і є сумою виплаченого страхового відшкодування на користь потерпілої ОСОБА_3 , та витратами, понесеними у зв`язку із залученням аварійного комісара та складенням звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого ОСОБА_3 , як власнику колісного транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду.
Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 83, 89, 133, 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд -
позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, в порядку регресу, - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, на підставі заяви відповідача про перегляд заочного рішення.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: