ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4577/20
провадження № 6/753/428/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинського Т.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинський Т.Є. звернувся до суду з поданням, в якому просив постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання нею зобов`язань, покладених на нею виконавчим документом в рамках зведеного виконавчого провадження №54305905, яке перебуває на примусовому виконанні у Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), оскільки боржник не виконує рішення суду та ухиляється від його виконання.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, хоча про час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, на виконанні Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження №54305905 з виконання виконавчого листа №753/5982/16 виданий 01.02.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 131 720 грн..

Відповідно до постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 24.07.2017, боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

14.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт мана боржника.

Рішення на сьогоднішній день не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що на рахунках боржника, відкритих в банках та інших фінансових установах, відсутні кошти у національній та іноземній валютах та інші цінності; за боржником транспортних засобів не зареєстровано; боржник не працює, пенсію не отримує; за боржником зареєстровано право власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

На запит виконавця Державною прикордонною службою України від 12.12.2019 повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинала державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданим 30.03.2017 органом видачі 8079.

Отже, з матеріалів виконавчого провадження, вбачається, що у боржника не має будь-яких доходів на території України та/або банківських рахунків.

Таким чином, державним виконавцем було здійснено ряд необхідних виконавчих дій з метою розшуку боржника та його доходів, розшуку самого боржника, а отже проведені всі необхідні виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», які виявилися без результатними.

Впродовж здійснення виконавчого провадження було встановлено, що боржник поштову кореспонденцію не отримує, ухиляється від виконання зобов`язань покладених на неї рішенням суду та має можливість для перетину кордону України. У разі її виїзду за кордон та не повернення в Україну буде ускладненим або неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає можливість тимчасової відмови громадянину України у видачі паспорту та виїзді за кордон у разі якщо: діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Як зазначено у листі Верховного суду України від 01.02.2013 р. «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» у судовій практиці постає питання про визначення поняття «ухилення» боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, оскільки в Законі України «Про виконавче провадження» його значення не розкрито.

Статтею 76 зазначеного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону. Разом з тим чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися;

2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з огляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у Законі України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізовувати свої права і обов`язки у виконавчому провадження самостійно або через представників. Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, з моменту винесення рішення суду боржник не бажає добровільно, навіть частково сплатити заборгованість, а враховуючи відсутність доходів та пенсії, відповідно, не має іншого дієвого способу ніж тимчасового обмеження у виїзді за кордон боржника.

Згідно зі ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України, Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 року № 25-32/463 аналіз норм чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», свідчить про те, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, причому питання щодо такого обмеження вирішується судом.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням іншого органу (посадової особи), є підставою для обмеження його права виїзду за межі України.

Крім того, відповідно до ч.1, 3 ст.441 ЦПК України (в чинній редакції) тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Таким чином, із системного аналізу вищезазначених норм вбачається наявність правових підстав для задоволення подання державного виконавця щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон.

Керуючись ст.124 Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинського Т.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчими листом №753/5982/16 в рамках виконавчого провадження №54305905, яке перебуває на примусовому виконанні у Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА