Справа №359/1483/20
Провадження №2/359/1597/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 30 грудня 1994 року сторони уклали шлюб. Під час якого у них народився син ОСОБА_3 , а також дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб.

У судовому засіданні позивач підтримує позов та просить його задовольнити.

ОСОБА_2 не заперечує проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 30 грудня 1994 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВРАГС Шевченківського району м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений запис за №1242. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 20 грудня 1994 року (а.с.3).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка ОСОБА_5 . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 3 листопада 1995 року, серії НОМЕР_3 від 25 травня 2012 року, серії НОМЕР_4 від 25 листопада 2010 року (а.с.4-6).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу супере-чило б інтересам хоча б одного з них.

Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допуска-ється. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.3). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.3 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 30 грудня 1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Шевченківського району м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений запис за №1242, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець