Справа № 366/2893/19
Провадження № 2/366/109/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2020 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої-судді: Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, в смт.Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована в с.Прибірськ Іванківського району Київської області.

Спадщину після смерті матері він прийняв шляхом подання до Іванківської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (спадкова справа № 318/2019).

20 вересня 2019 року я звернувся до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно мені було відмовлено в зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на нього, що підтверджується постановою державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1000-02-31 від 20.09.2019 року.

Спадковий житловий будинок по АДРЕСА_1 було побудовано в 1962 році, а пізніше - решту наявних біля нього господарських будівель і споруд, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено.

Чинними на момент закінчення будівництва зазначеного житлового будинку законодавчими і нормативними актами не було передбачено документального оформлення і реєстрації права власності громадян на житлові будинки та господарські будівлі в сільських населених пунктах, тобто в селах. Відповідно до існуючих тоді і в наступні періоди норм і правил державна реєстрація будинків та домоволодінь в селах не проводилась, а дані про такі об`єкти записувались в погосподарські книги сільських рад.

В Україні єдиний порядок державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, в тому числі і щодо об`єктів нерухомого майна в селах, було встановлено Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056, тобто після створення спадкового майна.

Ці Правила стали обов`язковими для виконання всіма міністерствами, відомствами, місцевими органами державної виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями на території України.

Відповідно до п. 4.1 зазначених Правил оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводилось із видачею свідоцтва про право власності.

В подальшому оформлення права власності на нерухоме майно визначалось Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Держбуду України від 9 червня 1998 року № 121 і зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445.

Але за життя ОСОБА_3 ніяких правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок не оформила, тому єдиним документом, що підтверджує його приналежність спадкодавиці, є виписка з погосподарської книги у формі довідки, виданої виконавчим комітетом Прибірської сільської ради Іванківського району Київської області 08.08.2019 року за № 02-26/616 про те, що згідно з погосподарською книгою № 4 за 2016-2023 pp., особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 власником домогосподарства є ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, яка розташована в АДРЕСА_1 та на якій розташований спадковий житловий будинок, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 є ОСОБА_3 . Оформлення мого права на спадщину на вказану земельну ділянку знаходиться в стадії збору документів, необхідних для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 є він, її син ОСОБА_1 .

Сини спадкодавиці ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на час відкриття спадщини постійно разом із спадкодавицею ОСОБА_3 не проживали, заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори не подали.

ОСОБА_4 помер у 2014 році, тобто він був живим на час відкриття спадщини після ОСОБА_3 , а тому його діти (внуки спадкодавиці) не можуть спадкувати за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України.

ОСОБА_2 є відповідачем за даним позовом.

Чоловік спадкодавиці, а наш з відповідачем батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і не був живим на час відкриття спадщини.

Інших спадкоємців, які б мали право на спадщину ОСОБА_3 , немає. Вказані обставини підтверджені державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1000-02-31 від 20.09.2019 року.

Позивач просить визнати за ним право приватної власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинок , з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач в своїх позовних вимогах просить розгляд справи провести без його участі; судові витрати залишити за ним.

Відповідач, ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою про те, що позов ОСОБА_1 визнає повністю. Просить справу розглянути за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Позивач надав суду належні докази спадкоємця за законом : копію свідоцтва про смерть спадкодавиці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію свідоцтва про своє народження.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Воробей Т.П. від 20.09.2019р. Вих. № 1000-02-31 , після ОСОБА_3 , 1927 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину прийняв ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аявою №799 зареєстрованою 08 серпня 2019 року. Інших спадкоємців не має (с/с 318/2019).

Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до постанови державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Воробей Т.П. від 20.09.2019р. Вих. № 1000-02-31 слідує, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), що належав гр. ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок.

З довідки №02-26/616 від 08.08.2019 р., виданої Прибірською сільською радою слідує, що згідно з по господарською книгою №4 за 2016-2023 рр., номер 01-0370-0-3 за адресою АДРЕСА_1 власником господарства є ОСОБА_3 , 1927 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України).

Згідно з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім.»я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже, маються підстави для задоволення позову.

Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, 1298 ЦК України, ст.ст. 12,13,141,258,259,263,264,265,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , 1956 р.н. (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) право приватної власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок загальною площею 71,3 кв.м, житловою площею 19,3 кв.м. (в технічному паспорті позначений літерою «А» і включає прибудову «а1», ганок «а2») з господарськими будівлями і спорудами (літня кухня «Б», сараї «В», «Г», «Д», навіси «Е», «Ж», вбиральня «З», баня - «И», погріб «Й», альтанка «К», ворота - №1, №4, огорожа - №2, №3, колодязь - №5, вигрібна яма - №6), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд , а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.А. Тетервак