Справа № 473/1026/20
РІШЕННЯ

іменем України

"10" квітня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказувало, що 18 квітня 2017 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір №.

Відповідно до договору кредитодавець надав останньому кредит з метою перекредитування (погашення заборгованості за діючими кредитними договорами), а також на внесення страхового платежу в загальному розмірі 54 004,69 грн. зі строком користування протягом 36 місяців, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит шляхом щомісячного частково повернення отриманих в кредит коштів відповідно до узгодженого сторонами договору графіку, остаточно повернувши кредитні кошти не пізніше 29 квітня 2020 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 11,99 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом та вносити щомісячну плату за управління кредитом в розмірі 2,69 % від суми кредиту.

Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього достроково повернути кредит та сплатити кредитодавцю неустойку (пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми за кожен день прострочення платежу).

26 червня 2019 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги №20190626, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № від 18 квітня 2017 року.

Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на 26 червня 2019 року виникла заборгованість в загальному розмірі 98 918,37 грн., в тому числі:

- заборгованість за кредитом - 47 899,10 грн.;

- заборгованість за процентами - 6 933,41 грн.;

- заборгованість з внесення плати за управління кредитом - 27 747,57 грн.;

- нарахована неустойка (пеня) за порушення умов договору в розмірі 16 338,29 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Проти розміру заборгованості за кредитом, процентами та платою за управління кредитом не заперечував. В частині стягнення неустойки заперечував з підстави закінчення позовної давності про що подав відповідну заяву.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів про прав та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 18 квітня 2017 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (яке має статус фінансової установи та отримало ліцензію на здійснення кредитних операцій) та відповідачем було укладено кредитний договір №.

Договір складається із заяви на отримання кредиту та графіку платежів, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до договору кредитодавець надав позичальнику кредит з метою перекредитування (погашення заборгованості за діючими кредитними договорами), а також на внесення страхового платежу в загальному розмірі 54 004,69 грн. зі строком користування протягом 36 місяців, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит шляхом щомісячного частково повернення отриманих в кредит коштів відповідно до узгодженого сторонами договору графіку, остаточно повернувши кредитні кошти не пізніше 29 квітня 2020 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 11,99 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом та вносити щомісячну плату за управління кредитом в розмірі 2,69 % від суми кредиту.

Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього достроково повернути кредит та сплатити кредитодавцю неустойку (пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми за кожен день прострочення платежу).

26 червня 2019 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (яке має статус фінансової установи) було укладено договір відступлення прав вимоги №20190626, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № від 18 квітня 2017 року.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже відповідач, підписавши 18 квітня 2017 року заяву на отримання кредиту та отримавши кредит, приєднався та погодився з відповідними умовами правочину, що свідчить про укладення кредитного договору між сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що боржник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на 26 червня 2019 року в нього виникла заборгованість, а саме:

- заборгованість за кредитом - 47 899,10 грн.;

- заборгованість за процентами - 6 933,41 грн.;

- заборгованість з внесення плати за управління кредитом - 27 747,57 грн., що визнавалося відповідачем в судовому засіданні та знайшла своє підтвердження розрахунком заборгованості.

Що стосується вимог про стягнення неустойки, то суд виходить з наступного.

Відповідачем в судовому засіданні подано заяву про застосування позовної давності в частині нарахованої неустойки.

Перевіряючи обґрунтованість вказаної заяви, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Зокрема, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем нарахована неустойка за період з 30 травня 2017 року до 26 червня 2019 року. Остання проплата по кредиту позичальником здійснена у травні 2018 року, позов подано до суду (здано до відділу поштового зв`язку) 26 березня 2020 року.

Судом встановлено, що сторонами не узгоджено більш тривалий строк позовної давності за кредитним договором.

Зокрема, умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» від 30 березня 2015 року (затверджені наказом генерального директора ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» від 08 травня 2015 року №6) в п. 7.2 яких передбачена позовна давність у десять років та на які, як на частину кредитного договору посилається сторона позивача, не містять підпису позичальника та оспорюються ним, а тому, з врахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, не можуть бути визнані частиною кредитного договору та застосовані при вирішенні спору.

Таким чином, в частині нарахованої неустойки застосуванню підлягає позовна давність тривалістю в один рік, яка не переривалася, не зупинялася та на час звернення з позовом до суду частково спливла (за період з 30 травня 2017 року до 26 березня 2019 року).

З врахуванням встановлених обставин з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню пеня за період з 26 березня 2019 року до 26 червня 2019 року, що становить 2 752,38 грн. (120,17 грн. (за період з 26 березня 2019 року по 29 березня 2019 року (включно)) + 875,90 грн. (за період з 30 березня 2019 року по 30 квітня 2019 року (включно)) + 878,32 грн. (за період з 01 травня 2019 року по 29 травня 2019 року (включно)) + 877,99 грн. (за період з 30 травня 2019 року по 26 червня 2019 року)).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (згідно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 1 813,40 грн. судового збору (2 102 грн. (сплачений судовий збір) х 86,27 % (відсоток задоволених позовних вимог)).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість за кредитним договором № від 18 квітня 2017 року, що утворилася станом на 26 червня 2019 року, а саме заборгованість за кредитом у розмірі 47 899 (сорок сім тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень 10 копійок, заборгованість за процентами за користування кредитом - 6 933 (шість тисяч дев`ятсот тридцять три) гривні 41 копійка, заборгованість з внесення плати (процентів) за управління кредитом - 27 747 (двадцять сім тисяч сімсот сорок сім) гривень 57 копійок, пеню за порушення умов договору в розмірі 2 752 (дві тисячі сімсот п`ятдесят дві) гривні 38 копійок, а всього в загальному розмірі 85 332 (вісімдесят п`ять тисяч триста тридцять дві) гривні 46 копійок, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок (р/р № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк», МФО 339500, ), а також в повернення 1 813 (одну тисячу вісімсот тринадцять) гривень 40 копійок судового збору, перерахувавши вказану суму на цей же рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 квітня 2020 року.

Суддя: О.В. Вуїв