Провадження № 2/752/6178/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.12.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.

з участю секретаря Оджубейської Д.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив:

- стягнути з ОСОБА_2 15 000 грн. у зв?язку із невиконанням грошового зобов?язання за договором купівлі-продажу від 16.10.2019 року;

- стягнути з ОСОБА_2 27 450 грн. пені а кожен день прострочення виконання зобов?язання за договором купівлі-продажу від 16.10.2019 року;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем зазначено про те, що між сторонами у справі 16.10.2019 року було укладено письмовий двосторонній договір купівлі-продажу майна та переуступки прав оренди, за яким відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 майно та права оренди на користування конструкцією тимчасової споруди з металу по АДРЕСА_1 , і зобов?язувався до 18.11.2019 року повернути грошові кошти у розмірі 15 000 грн.

Однак, вказані грошові кошти у встановлений договором строк, відповідач не повернув, у зв?язку із чим позивач у судовому порядку просить стягнути 15 000 грн. основного боргу, а також пеню за кожен день прострочення виконання зобов?язань.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.08.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

З?ясовано відсутність відзиву на позов.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступного.

З тексту поданої позовної заяви вбачається та позивач стверджує, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено письмовий двосторонній договір купівлі-продажу майна та переуступки прав оренди, за яким відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 майно та права оренди на користування конструкцією тимчасової споруди з металу по АДРЕСА_1 , і зобов?язувався до 18.11.2019 року повернути грошові кошти у розмірі 15 000 грн.

Підставами для звернення до суду з даним позовом, згідно позовної заяви, є порушенням строку виконання грошового зобов?язання за договором купівлі-продажу, внаслідок чого позивач порушує питання про стягнення окрім основної суми боргу, пені за кожен день прострочення виконання зобов?язань.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, закріплених у статтях 12 і 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд зазначає, що в обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем додано до позовної заяви розписку, складену від імені ОСОБА_2 16.10.2019 року.

Звертаючись до змісту вказаної вище розписки, вбачається, що ОСОБА_2 надав розписку та підтвердив, що повинен ОСОБА_1 15 000 грн. за рахунок переуступки права вимоги ОСОБА_2 від ОСОБА_1 права оренди МАФ (АДРЕСА_1) і майно, що знаходиться у МАФ, та зобов?язувався повернути позикодавцеві зазначені кошти своєчасно у строк до 18.11.2019 року. У разі недотримання вказаного зобов?язання повинен виплатити пеню у розмірі одного відсотка від суми за кожен день прострочення.

Тобто, із змісту вказаної розписки, датованої 16.10.2019 року, складеної від імені ОСОБА_2 , вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли правовідносини щодо передачі у користування конструкції тимчасової споруди з металу по АДРЕСА_1 , яка перебувала в оренді ОСОБА_1 на підставі договору оренди, укладеного 19.08.2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Також, зі змісту розписки вбачається, що за користування металевою конструкцією ОСОБА_2 зобов?язувався до 18.11.2019 року спл атити грошові кошти у розмірі 15 000 грн.

Суд звертає увагу, що жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 є власником речі - металевої конструкції, а так само, як власник вказаної речі, уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу зазначеної речі, на що ОСОБА_1 посилається у поданому позові та чим обґрунтовує позовні вимоги, матеріали справи цивільної справи не містять, не здобуто таких доказів судом і в ході розгляду справи.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Положеннями статей 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що матеріали цивільної справи не містять жодних доказів на обґрунтування обставин та вимог, викладених у позові, не надано таких доказів позивачем в розпорядження суду.

Оцінюючи на предмет належності та допустимості додатки, приєднані позивачем до позову, суд вказує, що останні є неналежними та недостатніми, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування, на їх підставі неможливо встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони не дають змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При цьому, збирання доказів у цивільних справах, за загальним правилом не є обов`язком суду.

Загальне правило щодо розподілу функцій сторін та суду у доказовій діяльності випливає із системного тлумачення положень ЦПК України. Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України). Натомість роль суду зводиться до керування ходом судового процесу; роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України (п.п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

За вказаних обставин, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв?язку із їх недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: