Справа № 159/355/20
Провадження № 2/159/392/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши в м. Ковелі Волинської обл. в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач 24.01.20 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 21.07.09 р. на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.03.2 000 р. сторони уклали шлюб. За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 06.11.09 р. відділом рацс було зареєстровано розірвання шлюбу сторін. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 21.07.09 р. з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання двох вказаних вище дітей як малолітніх у твердій грошовій сумі по 200 грн на кожну дитину з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10.01.09 р. і до досягнення старшою дитиною повноліття чи до зміни матеріального стану сторін. На даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного утримання дочки, так як рівень матеріального забезпечення останньої постійно зростає. Відповідач добровільно не бажає збільшити розмір присуджених аліментів, вона ж самостійно забезпечити дочку усім необхідним змоги не має. Покликаючись на ст. 180, ч. 1 ст. 192, ст. 141, ч. 2 ст. 182 СК України, судову практику, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», зазначає, що відповідач має несталий доход. Покликаючись на Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», зазначає, що вважає за можливе для відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. на місяць. Просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 13.02.20 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження (письмового).

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем отримано під розпис 03.03.20 р..

11.03.20 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, обґрунтований тим, що позовні вимоги він визнає частково. Не заперечує та визнає ту обставину, що за час шлюбу у сторін народились вказані вище спільні діти, які на даний час проживають спільно з позивачем. Однак заперечує наявність у нього доходу і зазначає, що ця обставина позивачем не доведена жодним чином. З 29.01.09 р. він є пенсіонером, з роботи звільнився за вислугою років у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я і неможливістю продовжувати службу. Не маючи більше жодної професії, він не має змоги влаштуватись на кваліфіковану роботу із стабільними доходами. Джерелом його існування є пенсія, що за станом на 01.01.20 р. складає 2 700 грн, інколи інший незначний несталий доход. Цих коштів йому ледве вистачає на прожиття. Працювати на важких роботах він не може у зв`язку з поганим станом здоров`я. За кордон він не виїжджає, паспорта для цих цілей не має, власного житла у нього немає, тому проживає разом із своїми батьками у їх будинку. Однак ним постійно здійснювались витрати на придбавання речей для дітей, хоча підтвердження цьому він не має. Він постійно допомагає у забезпеченні будинку, де проживає позивач з дітьми, паливом. Синові, який вже є повнолітнім, він подарував автомобіль. Виконання свого батьківського обов`язку щодо виховання та утримання дітей він не уникає відповідно до своїх фінансових та інших можливостей. Згідний сплачувати аліменти на суму 1 109 грн шляхом зарахування цих коштів на особистий банківський рахунок неповнолітньої дочки після відрахування з його пенсійного рахунку. Покликаючись на ч. 1 ст. 182, ст. 180 СК України, зазначає, що не має матеріальної змоги сплачувати аліменти в сумі 1 500 грн.. Йому відомо, що син навчається у Ковельському ПЕК до весни 2020 р.. Необхідність сплати аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, позивачем не обґрунтована. При виплаті аліментів у розмірі, про який просить позивач, сумарна їх сума перевищуватиме його доходи. Покликаючись на ст. 199 СК України, просить частково задовольнити позовні вимоги позивача, а саме: стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки сторін в розмірі 1 109 грн шляхом зарахування цих коштів на особовий рахунок дитини; просить відмовити у частині вимог позивача про стягнення аліментів на утримання сина, так як останній досяг повноліття, закінчує навчання, а він не має матеріальної можливості надавати останньому допомогу.

Копію відзиву відповідача на позовну заяву позивачем отримано під розпис 17.03.20 р..

За станом на 10.04.20 р. відповіді на відзив на позовну заяву позивачем до суду не подано.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 21.07.09 р. у цивільній справі № 2 1 157/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, дійсно, з відповідача у розглядуваній справі було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання двох вказаних вище спільних дітей сторін як малолітніх, у твердій грошовій сумі у по 200 грн на кожну дитину з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 10.01.09 р. і до досягнення старшою дитиною повноліття, або зміни майнового стану сторін.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 09.11.09 р. позивачеві відділом рацс по Ковельському району Ковельського МРУЮ Волинської області, шлюб сторін, дійсно, було розірвано.

Та обставина, що сторони мають вказаних вище спільних дітей та на даний час (як і на момент подачі розглядуваного позову до суду) син ОСОБА_5 - є повнолітнім, стверджується копіями свідоцтв про народження останніх.

Як слідує з копії паспорта позивача серії НОМЕР_1 , вона проживає у АДРЕСА_1 з 01.08.06 р. по даний час.

Доказів того, що на даний час спільна неповнолітня дитина сторін дочка ОСОБА_6 -проживає спільно з позивачем, остання суду не надала.

Надану позивачем копію документа без назви з графами реєстрації неповнолітньої дочки сторін ОСОБА_6 з 01.08.06 р. суд, відповідно до положень ст. 79 ЦПК України відкидає як таку, на підставі якої не можна встановити дійсні обставини справи, тобто, недостовірну.

Тому суд, обговорюючи питання належності позивачеві права вимоги за розглядуваним позовом, виходить з позиції відповідача, який цю обставину у відзиві на позовну заяву визнає та не заперечує.

Таким чином суд вважає доведеними ті обставини, що відповідач за вказаним вище рішенням суду є платником аліментів на користь позивача на утримання спільної та на даний час - неповнолітньої - дитини сторін дочки ОСОБА_6 ; остання проживає спільно з позивачем, тому позивачеві належить право вимоги за розглядуваним позовом.

Хоча відповідач у своєму відзиві на позовну заяву висловив свою позицію щодо вимоги позивача про збільшення розміру аліментів, що продовжують стягуватись з нього за вказаним вище рішенням суду, а також щодо права позивача на утримання допомоги для повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд відмічає, що позивачем заявлено лише одну вимогу про збільшення розміру стягуваних на утримання неповнолітньої дитини сторін дочки ОСОБА_6 аліментів до досягнення останньою повноліття. Вимога про стягнення аліментів як матеріальної допомоги на утримання спільного повнолітнього сина сторін ОСОБА_5 який, за твердженнями відповідача, продовжує навчання, позивачем у цій позовній заяві не закладалась.

Відповідач на даний час є платником аліментів на користь позивача на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін дочки ОСОБА_6 - у розмірі, визначеному за вказаним вище рішенням суду, тобто, у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн щомісячно до повноліття останньої.

Відповідно до ст. 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»:

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Найстарша за віком дитина сторін, на утримання якої також було стягнуто аліменти за вказаним вище рішенням суду син ОСОБА_5 вже досяг повноліття 10.10.18 ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Однак позивач, не врахувавши вище зазначену обставину, звернулась до суду не з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину неповнолітню дочку ОСОБА_6 , як це передбачено ч. 3 ст. 183 СК України, а з позовом про зміну розміру аліментів, покликаючись на ст. 192 СК України, згідно зі змістом якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказів же погіршення свого матеріального стану чи поліпшення матеріального стану відповідача порівняно з тим часом, коли було ухвалене рішення про стягнення аліментів, позивач суду не надала.

Крім того Законом України від 03.07.18 р. № 2475-VIII частину першу ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.19 р. у справі № 632/580/17.

Таким чином законодавець визначив, що підставою для зміни розміру аліментів може бути лише зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, а не встановлення іншого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на що позивач також посилається у позовній заяві.

Отже зміна законодавства в частині визначення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для зміни розміру аліментів у судовому порядку, оскільки порядок стягнення аліментів у мінімально гарантованому розмірі врегульовано ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Зважаючи на те, що рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 21.07.09 р. у цивільній справі № 2 1 157/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, є чинним; старша за віком дитина сторін, на утримання якої за цим рішенням суду було стягнуто аліменти, досягла повноліття, але позивач після цього не звернулась з вимогою про визначення розміру аліментів, що будуть надалі стягуватись на утримання тієї дитини сторін, яка є неповнолітньою та на утримання якої аліменти продовжуються стягуватись за вказаним вище рішенням суду, а, натомість, звернулась з вимогою про зміну розміру аліментів, предмет доказування за якою є відмінним від предмету доказування за вимогою про визначення розміру аліментів відповідно до правил ч. 3 ст. 183 СК України, а також доказів на підтвердження обставин, що встановлюються при застосуванні ст. 192 СК України суду не надала, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 137, 141, 209, 280, 281, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. 192, ч. 3 ст. 183 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , і. н. НОМЕР_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк