Справа № 495/9407/19
№ провадження 2/495/951/2020
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
01 квітня 2020 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Іванченко А.С.,
справа №495/9407/19,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Білгород - Дністровський районний відділ Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Білгород - Дністровський районний відділ Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, просять суд: визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: часткою домоволодіння АДРЕСА_1 .
Так, свої вимоги обґрунтовують тим, що вони є власниками часток домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: на підставі свідоцтва про право власності на житло, вданого 11 вересня 1995 року, свідоцтва про право на спадщину, виданого 21.10.2015 року Білгород - Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстровий № 3107, свідоцтв про право на спадщину, виданого 01 серпня 2017 року Білгород - Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, номер: 2862, власником 160/1500 часток домоволодіння є ОСОБА_1 , іншим власником 16/500 часток домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 вересня 1995 року органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради Одеської області.
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород - Дністровського районного відділу Державної міграційної служби України в Одеській області, де йому повідомили, що в його частки домоволодіння з 26 червня 2000 року зареєстрована - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колишня дружина його сина ОСОБА_5 , між якими шлюб був розірваний 11 червня 2014 року.
Ще до розірвання шлюбу ОСОБА_3 виїхала з місця реєстрації та стала мешкати за іншою адресою.
Потім вона зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та взяла прізвище - ОСОБА_3 .
Договір найму житлового приміщення між ними як власниками нерухомого майна та відповідачем не укладався.
З 2004 року по теперішній час відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Окрім того, його син - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На їх неодноразові звернення до відповідача з проханням знятися з реєстрації вона не реагує, тому вони і вимушені звернутися з позовом до суду.
23 жовтня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по вказаній справі було відкрито та вона призначена до підготовчого судового розгляду.
25 листопада 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.
В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на заочний розгляд справи згодний.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома.
Зі згоди позивача, про що свідчить заява позивача, суд ухвалою від 01 квітня 2020 року, перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України.
Суд розглядає справу за відсутність позивачів, відповідно до наданої заяви, без відповідача належним чином повідомленого про день та час судового розгляду справи, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що дійсно позивачі є власниками часток домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: на підставі свідоцтва про право власності на житло, вданого 11 вересня 1995 року, свідоцтва про право на спадщину, виданого 21.10.2015 року Білгород - Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстровий № 3107, свідоцтв про право на спадщину, виданого 01 серпня 2017 року Білгород - Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, номер: 2862, власником 160/1500 часток домоволодіння є ОСОБА_1 , іншим власником 16/500 часток домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 вересня 1995 року органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради Одеської області./л.с.10-16/
Як вказує позивач у своїх позовних вимогах, у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород - Дністровського районного відділу Державної міграційної служби України в Одеській області, де йому повідомили, що в його частки домоволодіння з 26 червня 2000 року зареєстрована - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колишня дружина його сина ОСОБА_5 , між якими шлюб був розірваний 11 червня 2014 року.
Ще до розірвання шлюбу ОСОБА_3 виїхала з місця реєстрації та стала мешкати за іншою адресою.
Потім вона зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та взяла прізвище - ОСОБА_3 .
Договір найму житлового приміщення між ними як власниками нерухомого майна та відповідачем не укладався.
З 2004 року по теперішній час відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Окрім того, син позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . /л.с. 9/
На їх неодноразові звернення до відповідача з проханням знятися з реєстрації вона не реагує.
Матеріали справи містять акт обстеження матеріально - побутових умов проживання від 15 жовтня 2019 року, складений КП "ЖЕО-1", відповідно до якого зі слів сусідів ОСОБА_3 не проживає за вказаною адресою з 2004 року, факт не проживання підтверджують свідки. /л.с. 17/
Правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім`ї такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки.
За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.
Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні.
Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено актом обстеження матеріально - побутових умов проживання, з яких можливо встановити тривалість відсутності наймача за місцем реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
У ч.2 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.
Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивачів на частину домоволодіння АДРЕСА_1 , ту обставину, що відповідач не проживає в ньому з 2014 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання наймача, втратила інтерес до вказаної житлової площі, а також те що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Білгород - Дністровський районний відділ Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
На підставі викладеного та керуючись ст. 71,72,150 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280-281, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Білгород - Дністровський районний відділ Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: часткою домоволодіння АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_6 .
Повний текст рішення складений 08 квітня 2020 року.