Єдиний унікальний номер 725/7179/19
Номер провадження 2/725/1083/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі: головуючого судді Іщенко І. В., за участю секретаря судового засідання Пентелюк П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, Державний реєстратор Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мінчуна Наталії Лаврентіївни, ОСОБА_2 , Третя особа: Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Балацького Олега Олександровича про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Посилалася в позові на те, що після смерті її батька ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 року, рішенням Чернівецької міської ради № 489 від 08.12.2016 року, ОСОБА_3 було затверджено проект відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність земельну ділянку кадастровий номер :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 , який являється сином померлого ОСОБА_3 та братом позивачки, 22.12.2016 року зареєстрував за померлим на той час ОСОБА_3 право власності на дану земельну ділянку під житловим будинком, заявником зазначений саме ОСОБА_2 . Таким чином, фактично право власності на земельну ділянку було зареєстроване за померлою особою, що стало підставою для видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину, за яким останній набув право власності на спірну земельну ділянку. Також вказує, що не зважаючи на це та будучи достовірно обізнаним про смерть батька, відповідач ОСОБА_2 зареєстрував право власності за померлою особою та отримав свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку від 06.06.2017 року.

Позивач вважає, що державний реєстратор здійснив вищевказані реєстраційні дії після смерті ОСОБА_3 , коли у нього припинилась цивільна правоздатність, а також, що при вчиненні реєстрації були допущені зазначені порушення Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому державна реєстрація права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 є незаконною та відповідно підлягає скасуванню. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.06.2017 року, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., зареєстроване в реєстрі за № 1878. Підставою для його видачі став Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 77168043 від 27.12.2016 року, виданого ОСОБА_4 . Позовна вимога про скасування вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом є похідною від вимоги позовної заяви про скасування реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_3 .

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької міської ради № 489 від 08.12.2016 року в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки кадастровий номер :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку (п. 2 рішення, додаток 2 до рішення, п. 33 додатку); скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку за ОСОБА_3 ; скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.06.2017 року, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., зареєстроване в реєстрі за № 1878.

ОСОБА_5 , представником відповідача Никифоряк ОСОБА_6 В ОСОБА_7 , було подано відзив на позовну заяву, а також додаткові пояснення, в якій вказав, що при наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо ведення земельної ділянки у власність, при реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та при передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_3 не було порушено норми чинного законодавства України. Також, не було порушено норми чинного законодавства України при реєстрації речового права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 . На підставі викладеного просить в задоволенні позову відмовити.

Позивачем було надано відповідь на відзив, в якому зазначила, що представником Відповідача у відзиві не доведено належними та допустимими доказами жоден і фактів, на які він посилається як на підставу не задоволення позовних вимог, а отже відсутні підстави для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Представником відповідача Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради було надано відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (дівоче прізвище ОСОБА_9 ) одружились, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № АКА 440402. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.05.1983 року, батько - ОСОБА_3 успадкував саманний житловий будинок житловою площею 23,7 м.кв., який розташований в АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів № 43/3 від 21.02.1989 pоку дозволено ремонт житлового будинку по АДРЕСА_1 з добудовою трьох житлових кімнат, коридору, комори, кухні з внутрішнім переплануванням /а.с.16-19/.

Внаслідок проведення ремонту з добудовою попередній саманний житловий будинок був повністю знищений. Зазначений ремонт та добудову до житлового будинку (фактично нове будівництво) по АДРЕСА_1 , здійснено батьками позивачки - ОСОБА_3 та ОСОБА_8 спільно та завершено в 1991 році. Отже, після завершення будівельних робіт батьки позивачки стали співвласниками будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 в рівних частках /а.с.13-15/.

09.02.2001 року мати позивачки, ОСОБА_8 , померла /а.с.18/.

08.09.2014 року позивачка звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну частку житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд розташованих в АДРЕСА_1 . Проте, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що нею не подано нотаріальній конторі правовстановлюючі документи на будинок, що стало підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності на частину вказаного будинку у порядку спадкування /а.с.18/.

Вищезгадані факти встановлені постановою Верховного Суду від 24.06.2019 року у справі № 725/1312/16-ц та відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Встановлено, що ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_8 , звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на вищезазначений будинок, не врахувавши права інших спадкоємців. Рішення Першотравневого районного суду від 19.05.2016 року у справі № 725/1312/16 позов ОСОБА_3 задоволено, визнано за ним право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Проте в подальшому, вказане рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.05.2016 року було скасоване рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 31.07.2017 року та залишено без змін постановою Верховного Суду від 24.06.2019 року /а.с.16-19/. Отже, на момент смерті, ОСОБА_3 рішення про визнання за останнім права власності на спірний будинок було скасовано, а отже, він не являвся єдиним власником вказаного житлового будинку.

При цьому, за змістом ст. 1218 ЦК України об`єктами спадкування є цивільні права й обов`язки спадкодавця, що можуть (мають здатність) переходити у спадщину, однак йдеться не про будь-які права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, а лише про ті, існування яких не припиняється смертю певної фізичної особи.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування міститься роз`яснення про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Земельним кодексом України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК), які (ці права) оформлюються відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ст. 126 ЗК).

За змістом ст. 116 ЗК України право на одержання земельної ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації (підпункт „в частини 3) є невіддільним від особи громадянина і припиняється внаслідок його смерті, а тому таке право не входить до складу спадщини.

З огляду на вищенаведені обставини та норми закону, очевидним та беззаперечним є те, що на момент відкриття спадщини в результаті смерті ОСОБА_3 останній не був власником спірної земельної ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.20/. Після смерті батька, позивачкою у встановлений законом строк, 05.12.2016 року приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу була подана заява про прийняття спадщини, після смерті батька /а.с.21/.

Суд вважає, що за сукупності вищезазначених умов, є обґрунтовані підстави вважати, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею на частку в вищезгаданому будинку, земельної ділянки та має законне право звертатися до суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав.

Судом встановлено, що рішенням Чернівецької міської ради № 489 від 08.12.2016 року, ОСОБА_3 було затверджено проект відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність земельну ділянку кадастровий номер :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку (п. 2, додаток 2) /а.с.24-26/.

Відповідно до ст. 25 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Суд не може залишити і той факт поза увагою, що ОСОБА_2 22.12.2016 року зареєстрував за померлим на той час ОСОБА_3 право власності на дану земельну ділянку під житловим будинком, на що вказує Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, заявником зазначений саме ОСОБА_2 /а.с.219/. Таким чином, фактично право власності на земельну ділянку було зареєстроване за померлою особою, що стало підставою для видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину, за яким останній набув право власності на спірну земельну ділянку /а.с.22/.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Постанову Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7, суди виходять з того, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органи місцевого самоврядування відмовили спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Така правова позиція підтверджена Верховним Судом і викладена у постанові від 13.06.2018 р. у справі №128/1911/15-ц. Також, Верховний Суд наголосив, якщо громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Таким чином, спадкоємець успадковує право продовжити процедуру приватизації з того етапу, на якому вона була призупинена у зв`язку зі смертю спадкодавця.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_2 звертався до органів місцевого самоврядування про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, де йому було відмовлено, як не міститься і доказів звернення до суду відповідно до зазначеної вище процедури за визнанням такого права.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, приймаючи до уваги що державний реєстратор здійснив вищевказані реєстраційні дії після смерті ОСОБА_3 , коли у нього припинилась цивільна правоздатність, а також, що при вчиненні реєстрації були допущені зазначені порушення Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому суд вважає, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 є незаконною та відповідно підлягає скасуванню.

Як вбачається зі змісту свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.06.2017 року, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., зареєстроване в реєстрі за № 1878, підставою для його видачі став Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 77168043 від 27.12.2016 року, виданого ОСОБА_4 . Відповідно похідним від позовної вимоги про скасування реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_3 тому суд скасовує вищезазначене свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Згідност.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачкою надано належні та допустимі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На виконання вимог ч.1 ст.134 ЦПК від відповідача ОСОБА_2 , через канцелярію суду, надійшло клопотання про доручення доказів разом із попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Враховуючи те, що суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, то в задоволенні заяви з вимогою витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 суд відмовляє.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідачів, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 768грн. 40коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.4,76-81,258,259,264,265,268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, Державний реєстратор Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мінчуна Наталії Лаврентіївни, ОСОБА_2 , Третя особа: Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Балацького Олега Олександровича про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької міської ради № 489 від 08.12.2016 року в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки кадастровий номер :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку (п. 2 рішення, додаток 2 до рішення, п. 33 додатку).

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку за

ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.06.2017 року, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., зареєстроване в реєстрі за № 1878.

Стягнути з Чернівецької міської ради, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 768грн. 40коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду з дня проголошення рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. В. Іщенко