У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

02 квітня2020 року

м. Київ

справа № 752/16234/19

провадження № 61-5565 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року, в частині вимоги про видачу дублікату виконавчого документа, в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк», ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого документа,

В с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва, із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого документа.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 червня 2008 року в справі № 2?1128/08 ухвалено: розірвати кредитний договір № 216 від 29 березня 2007 року, укладений між ВАТ «Український Професійний Банк» та ОСОБА_2 , та стягнути з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Український Професійний Банк» суму боргу в розмірі 216 027, 64 грн, судовий збір у сумі 1 700,00 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30,00 грн., а всього - 217 757,64 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2014 року в справі № 752/11841/14-ц поновлено ПАТ «Український Професійний банк» строк пред`явлення до виконання виконавчого документа № 2?1128/08, виданого Голосіївським районним судом міста Києва на виконання рішення суду від 26 червня 2008 року та видано дублікат виконавчого документа. В подальшому, стягувачем пред`явлено до примусового виконання даний виконавчий документ та 06 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження. Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження Голосіївським районним відділом Державної виконавчої служби міста Києва, дане виконавче провадження, є завершеним на час подання відповідної заяви до суду.

Разом із цим, 09 липня 2019 року між ПАТ «Український Професійний Банк», від імені якого діє виконуючий обов`язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український професійний банк» Шаров В.С. та ОСОБА_1 укладено договір № 63 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Український Професійний Банк», відступив, а ОСОБА_1 набув права вимоги до групи позичальників, в тому числі, і до ОСОБА_2 за кредитним договором № 216 від 29 березня 2007 року.

У зв`язку із зазначемими обставинами, заявник просив суд замінити сторону виконавчого провадження з ПАТ «Український Професійний Банк» на нього відносно боржника ОСОБА_2 та видати дублікат відповідного виконавного листа, оскільки даний документ відсутній у попереднього стягувача та заявнику не передавався.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ПАТ «Український професійний банк», ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого документа, зокрема, в частині вимоги про видачу дублікату виконавчого документа.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року, зокрема, в частині вимоги про видачу дублікату виконавчого документа.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року, в частині вимоги про видачу дублікату виконавчого документа, залишено без змін.

17 березня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року, в частині вимоги про видачу дублікату виконавчого документа.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасуватина ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року, в частині вимоги про видачу дублікату виконавчого документа, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, зокрема, що заявник не мав змоги надати докази втрати відповідного виконавчого документа, оскільки нині він не є стороною відповідного виконавчого провадження та не мав змоги отримати у органах виконавчої служби будь-якої інформації з цього приводу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 26 березня 2020 року, для розгляду справи визначено колегію суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданову В. С., Кузнєцова В. О.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу від 12 серпня 2019 року про відмову у видачі дублікату виконавчого документа, Голосіївський районний суд м. Києва, з висновками якого погодився Київський апеляційний суд у постанові від 24 лютого 2020 року, виходив із того, що заявником не надано жодних належних доказів на підтвердження втрати даного виконавчого документа.

Верховний Суд погоджується із відповідними висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, а також фактичним обставинам справи, встановленими судами на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих доказів.

Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 червня 2008 року в справі № 2?1128/08 ухвалено: розірвати кредитний договір № 216 від 29 березня 2007 року, укладений між ВАТ «Український Професійний Банк» та ОСОБА_2 , та стягнути з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Український Професійний Банк» суму боргу в розмірі 216 027, 64 грн, судовий збір у сумі 1 700,00 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30,00 грн., а всього - 217 757,64 грн.

На підставі вказаного судового рішення, 28 серпня 2008 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий документ № 2-1128/08.

Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 18 лютого 2009 року, виконавчий документ № 2-1128/08, виданий 28 серпня 2008 року, був повернутий стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (який діяв на відповідну дату).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 серпня 2014 року в справі № 752/11841/14-ц поновлено ПАТ «Український Професійний банк» строк пред`явлення до виконання виконавчого документа № 2?1128/08 та видано дублікат даного виконавчого документа. В подальшому, стягувачем було пред`явлено до примусового виконання даний виконавчий документ та 06 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження.

Разом із цим, 09 липня 2019 року між ПАТ «Український Професійний Банк», від імені якого діяв виконуючий обов`язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український професійний банк» Шаров В. С. та ОСОБА_1 укладено договір № 63 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Український Професійний Банк» відступив, а ОСОБА_1 , як новий кредитор, набув права вимоги до групи позичальників, в тому числі, і до ОСОБА_2 за кредитним договором № 216 від 29 березня 2007 року.

Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження Голосіївським районним відділом Державної виконавчої служби міста Києва, виконавче провадження, відкрите 06 жовтня 2016 року, щодо примусового виконання виконавчого документа № 2?1128/08, на час подання до суду ОСОБА_1 відповідної заяви, було завершено.

Згідно пункту 17.4. Перехідних Положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, судами попередніх інстанцій правомірно відмовлено ОСОБА_1 у видачі дублікату відповідного виконавчого документа, оскільки заявником не було надано до суду першої інстанції жодних належних доказів на підтвердження фактичної втрати та обставин втрати оригіналу даного виконавчого документа.

У зв`язку із вищезазначеним, Верховний Суд вважає, що відсутні правові та фактичні підстави для скасування ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року, в частині вимоги про видачу дублікату виконавчого документа.

Колегія суддів критичної оцінює доводи касаційної скарги, що заявник не є стороною відповідного виконавчого провадження та не має змоги отримати відповідну інформацію щодо даного виконавчого документа в органах виконавчої служби, оскільки це не позбавляє його обов`язку здійснювати доказування зявлених до суду відповідних вимог, з урахуванням статтей 76-81, 83, 84 ЦПК України.

Верховний Суд також не може прийняти в якості доказів документи, додані ОСОБА_1 до касаційної скарги, а саме, копію запиту про надання інформації від 25 листопада 2019 року та копію відповіді на запит про надання інформації від 03 грудня 2019 року, оскільки розгляд даної справи завершено і по суті заявлених вимог, зокрема, що видачі дублікату виконавчого документа, судом першої інстанції ухвалено судове рішення, яке переглянуто судом апеляційної інстанції, а враховуючи повноваження суду касаційної інстанції, на стадії касаційного провадження суд перевіряє правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права на підставі наявних та вже доданих до справи доказів, і не може досліджувати докази та встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були досліджені судами першої та апеляційної інстанцій чи відкинуті ними.

Зазначені ОСОБА_1 у касаційній скарзі інші аргументи, в частині оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого документа, Верховний Суд також вважає необґрунтованими та виключно його суб`єктивними судженнями, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях, в частині оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого документа.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, в частині оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого документа, вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

У відповідності до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частинами четвертою-шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року, в частині вимоги про видачу дублікату виконавчого документа, в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк», ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого документа.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов