ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1724/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2020 р. Дарницький районний суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Долі М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсними збільшення відсоткової ставки та договорів про відступлення прав вимоги,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2019 ОСОБА_1 (далі по тексту: ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (далі по тексту: ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», відповідач), Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі по тексту: АТ «Дельта Банк», відповідач), в якому просила суд: визнати збільшення АТ «Дельта Банк» відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а саме при нарахування пені за споживчим кредитом № 37/3/06-НВС від 14.11.2006 починаючи з 01.12.2015 до 25,66 %. річних недійсною; визнати недійним Договір про відступлення прав вимоги №1515/К від 13.06.2019 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та АТ «Дельта Банк» в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором №37/3/06-НВС від 14.11.2006 року укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 ; визнати недійсним Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 13.06.2019 укладений між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та АТ «Дельта Банк» посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. зареєстровано в реєстрі за №1202, в частині відступлення прав вимоги за іпотечним договором №37/3/13/06-НВС від 14.11.2006 року, укладеним між між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим № з-2034 зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 14.11.2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» отримало прибуток від обміну своїх грошових коштів на дебіторську заборгованість ОСОБА_3 перед АТ «Дельта Банком». Укладені між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» оспорювані договори за своєю юридичною природою (незважаючи на їх назву як договір про відступлення права вимоги) є договорами факторингу. Оспорювані правочини суперечить приписам цивільного законодавства України щодо суб`єктного складу договору факторингу, то вони підлягають визнанню недійсним відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України. Окрім того, як вбачається розрахунку заборгованості від 30.11.2016 за договором кредиту починаючи з 01.12.2015 відсоткову ставку за користування кредитними коштами, а саме при нарахуванні пені АТ «Дельта Банком» збільшено до 25,66% річних. В той же час про дату зміни (збільшення) відсоткової ставки за споживчим кредитом позивачку письмово повідомлено АТ «Дельта Банком» не було. На підтвердження цьому, листом від 24.02.2015 АТ «Дельта Банк» повідомив ОСОБА_4 , що зобов`язання стосовно повернення суми заборгованості по кредитному договору №37/3/06-НВС від 26.02.2008 року виконано до 10.05.2016 в повному обсязі та до 10.06.2016 частково, а саме у розмірі 428,91 дол. США, відповідно у строк до 10.06.2016 позичальник має можливість сплачувати лише проценти за користування кредитом, що нараховуються відповідно до умов вказаного кредитного договору. Вказує, що оскільки зміна кредитора у зобов`язанні вплинула на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, погіршує становище боржника та зачіпає його інтереси, то при відступленні права вимоги за договором іпотеки письмова згода боржника була обов`язковою (а.с. 1-3).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києві від 08.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

08.01.2020 від представника ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» - Гайдаш О.В. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 41-44), в якому відповідач просив відмовити у позові в повному обсязі. На обґрунтування постався на наступні обставини. Права вимоги були придбані ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» у порядку встановленому законодавство з відкритих торгів, що були організовані державним органом - Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» має статус фінансової установи та відповідно до свідоцтва від 2015 року має право надавати фінансові послуги, у тому числі факторинг. П. 3.2.5 іпотечного договору встановлено, що іпотекодавець має право здійснити відступлення прав за цим договором без отримання згод іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення прав вимоги за кредитним договором. З позовної заяви не вбачається будь-якого порушення прав позивача, що могли б призвести до визнанні недійсними договорів про відступлення прав вимоги. Наведені відсотки 25,66 % у розрахунку заборгованості від 30.11.2016 є відповідальністю у розмірі подвійної процентної ставки - підтверджена судовими рішенням процентна ставка 12,83 % помножити на 2 = 25,66 % та нараховуються виключно за дні прострочення платежу.

16.01.2020 від представника АТ «Дельта Банк» - Петренко Г.В. надійшов відзив на позов (а.с. 52-54), відповідно до якого АТ «Дельта Банк» просив відмовити у позові в повному обсязі. На обґрунтування відзиву постався на наступні обставини. Процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» триває. За результатами проведених електронних торгів між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» було укладено договори про відступлення прав вимоги, які відповідають вимогам закону, вони є оплатними договорами відступлення права вимоги, а не договорами факторингу, оскільки за укладеними договорами жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а також спірні договори не є договорами про надання фінансової послуги в розумінні Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", вони відповідають вимогам статей 512, 513, 514 ЦК України, а отже, відсутні підстави, передбачені статями 203, 215 ЦК України, для визнання їх недійсними. Як вбачається з тексу позову позивача та доданих доказів, збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами не виникає з оспорюваних договорів про відступлення права вимоги від 13.06.2019, а визнання недійсним оспорюваних договорів та збільшення відсоткової ставки не є основною та похідною позовною в у розумінні ст. 188 ЦПК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києві від 20.01.2020 (а.с. 62-63), закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, хоча про день час та місце проведення засідання була повідомлена належним чином. Представник - ОСОБА_5 . 02.04.2020 подав до суду клопотання про здійснення розгляду справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі обставин викладених в позовній заяву та у письмово викладеному вступному слові.

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» в судове засідання також не прибув, хоча про день час та місце його проведення був повідомлений належним чином, проте представника відповідача Гайдаш О.В. направив на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», проти задоволення позову заперечував, просив відмовити ОСОБА_1 у позову у повному обсязі.

Відповідач АТ «Дельта Банк» в судове засідання також не прибув, хоча про день час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив із заявою про розгляд справ без його участі до суду не звертався.

Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ст. 223 ЦПК України, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

14.11.2006 між Відкритим акціонерним товариство «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 37/3/06 - НВС (а.с. 4-5). Відповідно до частини 1 якого п.2 Банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах - 178 000.00 дол. США, цільове використання - придбання нерухомого майна, дата надання кредиту - 14.11.2006, дата остаточного погашення кредиту - 14.11.2029, п. 3. процентна ставка, що дорівнює процентній ставці встановленій Банком за депозитними вкладами фізичних осіб сумою більше ніж 20 000 дол. США, зі строком розміщення таких депозитних вкладів 12 місяців, зі щомісячною виплатою процентів за такими депозитними вкладами, без права поповнення таких депозитних вкладів та без пільгових умов дострокового повернення коштів за такими депозитними вкладами. Перемінна процентна ставка на дату укладення Кредитного договору складає 10.66 (десять цілих шістдесят шість сотих) % річних та коригується 1 (першого) березня та 1 (першого) вересня кожного року протягом строку дії цього Договору, виходячи з розміру процентних ставок за депозитними вкладами фізичних осіб, встановлених Банком на ці дати. Сторони шляхом підписання цього Договору висловлюють свою згоду щодо такої зміни Перемінної процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми Кредиту, без укладення будь-яких додаткових угод до цього Договору. Фіксована процентна ставка - 1.83 % річних. Відповідно до частини 2 договору, п. 6.1 - за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим договором позичальник несе відповідальність у порядку та на умовах, визначених цим договором, а саме - за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначеному цим Договором строки Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню у розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3 частини 1 Кредитного договору, за кожний календарний день прострочки від суми простроченого платежу. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочення суми. Повідомлення про зміну перемінної ставки відповідно до пункту 7.1 договору позичальнику не направляється у тому ж порядку, як повідомлення про зміну фіксованої ставки, а відповідно до пункту 5 договору доводиться до відома позичальника шляхом корегування щомісячного платежу. Зміна перемінної ставки не є зміною умов договору та не потребує укладення додаткового договору, чи повідомлення позичальника в порядку, визначеному пунктом 7.1 договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк» уклали Договір іпотеки від 14.11.2006 (а.с. 7-9), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. зареєстрований у реєстрі за № з-2038, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . У зв`язку з посвідченням іпотечного договору накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, яка належить ОСОБА_1 , до припинення дії іпотечного договору, зареєстровано в реєстрі за № з-2039. Відповідно до п. 3.2.5. цього договору іпотекодержатель має право здійснити відступлення прав за цим Договором без отримання згоди Іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення прав вимоги за Кредитним договором.

Як зазначає позивач в позові та відповідач ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» у відзиві, 26.03.2013 між АТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1441, відповідно до якого у порядку, обсязі та на умовах визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії га ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк" (далі- АТ «Дельта Банк")», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича, строком на 2 роки з 05.10.2015 до 04.10.2017 включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20.02.2017 р. № 619 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК» на два роки до 04.10.2019.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20.02.2017 р. № 619 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК» на два роки до 04.10.2019.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 04 квітня 2019 року № 772 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» строком на один рік з 05 жовтня 2019 року до 04 жовтня 2020 року включно".

Отже, процедура ліквідації банку наразі триває (http://www.fg.gov.ua).

Згідно інформації на яку посилались сторони, та яка міститься за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2019-04-11-000164-b судом встановлено наступне.

В межах процедури продажу активів банку, 17.05.2019 були проведені електронні торги результати яких оформлені протоколом електронного аукціону UA-EA-2019-04-11-000164-b (номер лоту GL3N2957) - старт аукціону - 11.04.2019, прийом пропозицій до 17.05.2019, проведення аукціону - 17.05.2019.

Зі змісту вказаного протоколу слідує, що найменування активів (майна) лоту (склад лоту) - кредитний портфель, що складається з прав вимоги за 31 кредитним договором, що забезпечений іпотекою (перелік кредитів наведено у Додатку 2). *Майнові права за деякими кредитними договорами обтяжені заставою на користь третьї особи на підставі договорів, обставини нікчемності/недійсності яких встановлено відповідними судовими рішеннями, які набули законної сили. Майнові права за даним кредитним договором були обтяжені на користь третьої особи, наразі обтяження вилучені. Майнові права за даним кредитним договором були обтяжені на користь третьої особи, наразі здійснюється робота щодо зняття обтяжень (застосування наслідків недійсності); початкова (стартова) ціна лоту: 52 016 853 грн. 24 коп., мінімальна ціна лоту: 10 403 370 грн. 66 коп., ціна продажу лоту: 11 443 707 грн. 71 коп., крок: 1%, розмір гарантійного внеску: 2 600 842 грн. 66 коп., переможець: Учасник ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо»; сума яка підлягає сплаті переможцем банку: 11 443 707 грн. 71 коп.

13.06.2019 АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» був укладений Договір № 1515/к про відступлення прав вимоги, відповідно до якого п. 1 - за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором; п. 1.1 - сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за договорами застави (іпотеки), що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань Боржників за Основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами не пізніше 13.06.2019 року та підлягає нотаріальному посвідченню; п. 2 - за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених Основними договорами та передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів. 2.1 - новий кредитор самостійно та за власний рахунок здійснює повідомлення Боржників (а тому числі - позичальників, заставодавців, фінансових поручителів) за Договорами, права вимоги за якими відступаються йому на умовах цього Договору. Підписанням цього Договору Покупець, як Новий кредитор у зобов`язаннях, приймає на себе всі ризики настання несприятливих для нього наслідків, що можуть настати в разі не повідомлення та/або не своєчасного повідомлення Боржників. Банк здійснює повідомлення Боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті AT «Дельта Банк». Сторони погоджуються, що відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України, Новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням Боржників про відступлення Прав вимоги за Основними договорами на підставі нього Договору, у зв`язку із чим виконання Боржниками зобов`язань за Основними поговорами на користь Банку, у тому числі надходження на користь Банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, до моменту повідомлення відповідного із Боржників про відступлення Прав вимоги на підставі цього Договору вважається належним виконання відповідним із Боржників зобов`язань за Основними договорами. Новий кредитор також погоджується, то Банк не відповідає перед Новим кредитором, якщо Новим кредитором від Боржників суми за Основними договорами будуть меншими від сум, які очікував отримати від боржників Новий кредитор при укладення цього Договору, в тому числі меншими від суми зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, або сплачених Новим кредитором Банку за цим Договором. П. 4 - сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплатив Банку грошові кошти у сумі 11 443 707 гривень 71 копійок , надалі за текстом - Ціна відступлення, до моменту укладання цього договору на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону, переможцем якого став Новий кредитор, не пізніше 20 робочих днів із дати складання протоколу); п. 7- банк не відповідає перед Новим кредитором за невиконання або неналежне виконання Боржниками своїх зобов`язань за Основи йми договорами, Усі правовідносини, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, у тому числі пов`язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього Договору, тлумаченням Його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення умов цього Договору, регламентуються цим Договором та відповідними нормами чинного законодавства України.

Додаток 1 до Договору № 1515/к купівлі - продажу прав вимоги від 13.06.2019 (а.с. 15), 1. кредитний договір, боржник ОСОБА_1 , № договору - 37/3/06-НВС, дата укладання договору - 14.11.2006, дата закінчення договору - 14.11.2029, загальна сума заборгованості за Договором на дату купівлі-продажу - 4 918 336 грн. 04 коп., заборгованість по тілу кредиту, на дату купівлі-продажу майнових прав - 3 344 824 грн. 14 коп., заборгованість по нарахованим % за кредитним договором на дату купівлі-продажу майнових прав - 1 573 511 грн. 90 коп.; 1.1. Іпотечний договір з додатками, додатковими договорами/угодами, договорами про внесення змін та доповнення до вказаного договору, тощо, що є його невід`ємними частинами, посвідчений ПН КМНО Морозовою С.В., у реєстрі за № з-2038, боржник ОСОБА_1 , № договору - 37/3/13/06-НВС, в забезпечення виконання договору № 37/3/06-НВС укладався, додатком до якого є даний договір, дата укладання договору - 14.11.2006, опис предмета забезпечення - квартира, загальною площею 114,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 1.2. Договір поруки з додатковими договорами угодами до вказаного договору, що є його невід`ємними частинами, сторона договору - ОСОБА_6 , № договору - № 37/3/П3/06-НВС, в забезпечення виконання договору № 37/3/06-НВС укладався, додатком до якого є даний договір, дата укладання договору - 14.11.2006 .

13.06.2019 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» був укладений Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстровано в реєстрі за № 1202. (а.с. 17). Відповідно до якого п.1.1., сторони цим погоджуються, що за своєю правовою природою даний Договір є правочином з передання Банком шляхом продажу прав вимоги за договорами іпотеки, визначених у даному Договорі, Новому Іпотекодержателю (відступлення права вимоги);п. 1.2 сторони цим визнають, що жодне з положень цього Договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього Договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням Банку Новим Іпотекодержателем;п. 2.1. за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому Іпотекодержателю належні Банку, а Новий Іпотекодержатель набуває у обсязі та на умовах, визначених ним Договором, права вимоги Банку до іпотекодавців, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, за текстом - Іпотекодавці, включаючи права вимоги до правонаступників Іпотекодавців, включаючи права вимоги до правонаступників Іпотекодавців, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Іпотекодавців, або які зобов`язані виконати обов`язки Іпотекодавців, за іпотечними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору надалі за текстом «Договори іпотеки», надалі за текстом - права вимоги. Новий Іпотекодержатель сплатив Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Відступлення Банком Новому Іпотекодержателю прав за Договором іпотеки здійснюється у зв`язку з відступленням прав вимоги за основними зобов`язаннями, визначених в Договорі про відступлення прав вимоги №1515/К від 13.06.2019 (надалі за текстом - Кредитні договори або Кредитний договір). 3.4 банк та Новий Іпотекодержатель зобов`язані надіслати письмове повідомлення Іпотекодавцям про відступлення права вимоги за Договорами іпотеки протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором у порядку, передбаченому чинним законодавством. Сторони погоджуються, що, відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України, Новий Іпотекодержатель несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням Іпотекодавців про відступлення Прав вимоги за Договорами Іпотеки на підставі цього Договору, у зв`язку із чим виконання Іпотекодавцями зобов`язань за Кредитними договорами на користь Банку, у тому числі надходження на користь Банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за Кредити и ми договорами, до моменту повідомлення Іпотекодавців про відступлення Прав вимоги на підставі цього Договору вважається належним виконанням Іпотекодавцями зобов`язань за Кредитними договорами/Кредитним договором (окремо кожним), Новий Іпотекодержатель також погоджується, що Банк не відповідає перед Новим Іпотекодержателем, якщо одержані Новим Іпотекодержателем від Іпотекодавців суми за Кредитними договорами будуть меншими від сум, які очікував отримати від Іпотекодавців Новий Іпотекодержатель при укладенні цього Договору; П. 4.1 вартість відступлення Прав вимоги за Договором іпотеки сплачена Новим Іпотекодержателем в межах оплати вартості відступлення прав вимоги за основними зобов`язаннями (Кредитними договорами), права вимоги по яким аідступлені Банком Новому Іпотекодержателем в межах оплати вартості відступлення прав вимоги за основини зобов`язанням (Кредитними договорами) права вимоги по яким відступлені Банком Новому Іпоткодержателю відповідно до Договору №. 1515/К про відступлення прав вимоги від 13.06.2019 року, та входить до суми 11 443 707 гривень 71 копійок без ПДВ, сплаченої Новим Іпотекодержателем Банку відповідно до Договору № І515/К про відступлення прав вимоги від 13.06.2019 року, та протоколу електронних торгів № UA-EA-2019-04-11-000164-b від 17.05.2019 року.

Відповідно до свідоцтва від 07.07.2015 серії ФК № 595 та додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи № 595 серія ФК (а.с. 45-46), ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» має право здійснювати, як фінансова компанія, без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: факторинг; надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів; залучення фінансових активів юридичних осіб із зобов`язанням щодо наступного їх повернення.

ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» направила на адресу ОСОБА_1 . повідомлення - вимогу від 09.09.2019 вих. № 010919 Іпотекодавцю про повернення повної суми заборгованості за Кредитним договором № 37/3/06-НВС від 14.11.2006, який вона отримала 14.09.2019, відповідно до якого (а.с. 10-11), повідомило, що право вимоги за Кредитним договором № 37/3/06-НВС від 14.11.2006 перейшло на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 26.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1441. 13.06.2019 між ПАТ "Дельта Банк" (Первісний іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (Наступний Іпотекодержатель) були укладені: Договір № 1515/К про відступлення прав вимоги, зокрема за Кредитним договором № 37/3/06-НВС від 14.11.2006, що був укладений між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_1 , та Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений 13.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та зареєстрованим в реєстрі за № 1202, зокрема за Іпотечним договором № 37/3/I3/06-HBC від 14.11.2006, укладеним між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_1 від 14.11.2006 та зареєстрованим в реєстрі за № з-2038. Станом на момент відступлення прав вимоги за Кредитним договором та Іпотечним договором заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором становила: сума заборгованості за тілом кредиту: 3 344 824,14 гривень; сума заборгованості за відсотками, неустойкою: 1 573 511,90 гривень; Всього заборгованість складає 4 918 336,04 гривень. Запропоновано погасити заборгованість за Кредитним договором № 37/3/06-НВС від 14.11.2006 шляхом сплати повної суми заборгованості, яка станом на 13.06.2019 складає 4 918 336,04 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту 37/3/06 - НВС від 14.11.2006 ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості від 30.11.2016 за кредитом - відсоткова ставка - 12,83; розрахунок пені - 25,66. (а.с. 19-20).

Відповідно до листа АТ «Дельта Банк» вих. № 05-2833943 від 24.02.2015 (а.с. 21), АТ «Дельта Банк» повідомило ОСОБА_1 що її прохання щодо зниження розміру процентної ставки та зниження розміру обов`язкового щомісячного платежу по Кредитному договору № 37/3/06-НВС укладеному 26.02.2008 між нею та ПАТ «Кредитпромбанк» по якому право вимоги 26.06.2013 було відступлено АТ «Дельта Банк» не може бути задоволене, а умови вказаного Кредитного договору залишаються незмінними та обов`язковими для виконання. Також додало, що зобов`язання стосовно повернення Вами суми заборгованості по Кредитному договору № 37/3/06-НВС від 26.02.2008 року виконано до 10.05.2016 року в повному обсязі та до 10.06.2016 року частково, а саме у розмірі 428,91 дол. США, Відповідно, у строк до 10.06.2016 року, ОСОБА_1 , як позичальник, щомісячно по 10 (десяте) число кожного місяця масте можливість сплачувати лише проценти за користування Кредитом, що нараховуються відповідно до умов вказаного Кредитного договору.

Постановою Верховного суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 року у справі № 753/22095/15-ц (на яку посилається відповідач ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» а.с.43) за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Кредитпромбанк», встановлено, що згідно копії додаткового договору № 2 від 14.10.2011 до договору поруки № 37/3/П3/06-НВС від 14.11.2006, поручитель - ОСОБА_6 зобов`язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 37/3/06-НВС від 14.11. 2006 року, та ознайомлений з умовами договору, зокрема про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 12,83 % річних. Судами встановлено, що ОСОБА_1 сплачувала новий розмір процентної ставки, починаючи з її введення, що підтверджується розрахунком заборгованості від 25.11.2015. Судом апеляційної інстанції встановлено, що фіксована процентна ставка з часу укладення кредитного договору не змінювалася, проти чого сторони не заперечували. Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що повідомлення про зміну перемінної процентної ставки відповідно до пункту 7.1 кредитного договору позичальнику не направляється у такому ж порядку, як повідомлення про зміну фіксованої процентної ставки, а відповідно до пункту 5 договору доводиться до відома позичальника шляхом корегування щомісячного платежу. Повідомлення про корегування щомісячного платежу позивачу було направлено та остання здійснювала платежі відповідно до скорегованої суми щомісячного платежу, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що банком при зміні перемінної процентної ставки не додержано умови укладеного кредитного договору та положень Закону є необґрунтованими та такими, що не відповідають установленим судами фактичним обставинам.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, судом встановлено, та не спростовано позивачем, що - 25, 66 % у розрахунку заборгованості від 30.11.2016 є відповідальністю у розмірі подвійної процентної ставки (12,83 % *2) - п. 6.1 частини 2 кредитного договору № 37/3/06-НВС від 14.11.2006, та її нараховують на дні прострочення платежу, а тому суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги позивача, щодо визнання збільшення АТ «Дельта Банк», відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а саме при нарахування пені за споживчим кредитом № 37/3/06-НВС від 14.11.2006 починаючи з 01.12.2015 до 25.66 %. недійсною, а з посилання позивача на лист АТ «Дельта Банк» вих. № 05-2833943 від 24.02.2015, (а.с. 21), судом встановлено, що в ньому йдеться мова про кредитний договір №37/3/06-НВС від 26.02.2008 року, а тому він не приймається до уваги суду.

Разом з тим, обраний позивачем спосіб захисту його прав не буде «ефективним» у контексті ст. 13 Конвенції через відсутність механізму відновлення, поновлення порушеного, на думку позивача права, оскільки заявлена нею вимога не призводить до поновлення порушеного права позивача, оскільки 25, 66 % - не є збільшення АТ «Дельта Банк», відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

До загальних засад цивільного законодавства відносять, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України, відповідно сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зазначені положення узгоджуються з нормами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Разом з тим розділ І книги п`ятої ЦК України регулює загальні положення про зобов`язання, зокрема положення щодо сторін у зобов`язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Приймаючи рішення у цій справі, суд доходить висновку, що вирішення питання про визнання договорів про відступлення прав вимоги недійсними здійснюється судом з урахуванням положень статей 76 - 81, 89 ЦПК України, тобто за перевірки та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідного позову, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на підставі правочину, при встановленні або відсутності обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

У відповідності з положеннями ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Із аналізу зазначених норм права вбачається, що відступлення права вимоги відбувається без повідомлення та без згоди боржника, оскільки змінюється лише кредитор, а зобов`язання боржника залишається незмінним, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

У кредитомноу договорі № 37/3/-6 - НВС від 14.11.2006 не врегульовано додатково порядку заміни кредитора у договорі.

Враховуючи наведене, п. 3.2.5. іпотечного договору № 37/3/13/06-НВС від 14.11.2006 (а.с. 7), вбачається, що відступлення права вимоги відбувається без повідомлення та без згоди боржника і за умови, що одночасно здійснюється права вимоги за основним зобов`язанням.

Відповідно до ст. 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

За приписами ч. 3 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Висновок щодо розмежування договорів відступлення права вимоги (цесії) та договорів факторингу викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, в якій Суд зазначив, що під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України).

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України).

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.

Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Також розмежування розглядуваних договорів здійснюється за їх формою: правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (стаття 513 ЦК України). Оскільки факторинг визначено пунктом 3 частини першої статті 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

При цьому Суд резюмував, що факторинг є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Разом з цим, як зазначено у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зумовлює його недійсність.

Зокрема, статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Таким чином, з огляду на загальну теорію права, відповідно до якої спеціальна норма має вищу силу над загальною, до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), а не норми Цивільного кодексу України, оскільки наразі ПАТ «Дельта Банк» визнаний неплатоспроможним та знаходиться в процедурі виведення з банківського ринку.

Так, частиною третьою статті 51 Закону визначено, що Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації.

Тобто, законодавець надав право Фонду гарантування вкладів фізичних осіб самостійно визначити способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, до яких в тому числі відноситься права вимоги до боржників.

Відповідно до пункту 2-1 частини першої ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що відкриті торги - це спосіб продажу майна (активів), за якого переможцем (покупцем) стає учасник, що відповідає конкурсним умовам, запропонував за майно (активи) найвищу ціну та взяв на себе виконання конкурсних зобов`язань, а для об`єктів цивільних прав, обмежених в обороті, - також може мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та має відповідні ліцензії і дозволи.

При цьому відступлення права вимоги є правочином (договором) на підставі якого старий кредитор передає свої права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Відступлення права за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Цей договір може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. У такому випадку на відносини цесії поширюється положення про договір купівлі-продажу, оскільки статтею 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. При відступленні права вимоги до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при укладенні спірних договорів про відступлення права вимоги від 13.06.2019 сторони керувалися положеннями статей 512, 513, 514 ЦК України та зазначений договір є договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, що зумовлює відсутність передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав для визнання цього договору недійсним.

Представник позивача у вступному слові від 02.04.2019 обгрунтовуючи вимоги позову посилався на нову підставу, а саме що рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер: 29323849 за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» як іпотекодержатель квартири АДРЕСА_1 прийнято 19.04.2016 тобто до укладання оскаржуваних договорів про відступлення прав вимоги від 13.06.2019 та до проведення електронних торгів від 17.05.2019.

Судом встановлено, що підставою внесення запису про іпотеку 14231905 зазначено, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29323849 від 19.04.2016, приватний нотаріус Соколов О.Є., Київський міський нотаріальний округ, Київ; відомості про суб`єктів: Іпотекодержатель: ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», іпотекодавець - ОСОБА_1 .

В той же час рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не скасовано, запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не виключений.

Згідно з п. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Проте, ухвалою суд від 20.01.2020 (а.с. 62-63) закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду по суті.

За приписами до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини досить часто посилається на принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38.

Наприклад, у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява № 7460/03), рішення від 15 травня 2008 р.: Суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом (див., серед інших рішень та mutatis mutandis, «Кресс проти Франції» (Kress v. France), [GC], заява № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, серія A № 208-B, п. 33; «Т. проти Італії» (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, серія A № 245-C, п. 26; та «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria), заява № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Враховуючи, що наведена підстава не була заявлена в строки визначені законом, суд не надає оцінки правомірності внесення запису № 14231905, оскільки він не був предметом судового розгляду за даним позовом, його розгляд може порушити принципи «рівності учасників судового процесу перед законом та судом», «змагальності сторін».

На підставі вищевикладеного в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, суд залишає судові витрати понесені позивачем за позивачем.

Відповідачем ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» при подачі відзиву на позов заявлено попередній (орієнтованих) розрахунок суми судових витрат у розмірі 16 000 грн. 00 коп., з яких: 2 000 грн. 00 коп. - консультація клієнта узгодження правої позиції - 2000 грн. 00 коп., написання відзиву, його оформлення разом з додатками - 2000 грн. 00 коп., представництво та захист інтересів в суді - 2 000 грн. за один день. (а.с. 47).

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ч.2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Проте, ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» не надано суду жодного доказу щодо понесення ним судових витрат, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з позивача на користь відповідача судові витрати.

Керуючись ст. 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсними збільшення відсоткової ставки та договорів про відступлення прав вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: М.О. Заставенко