ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4092/20 Справа № 214/2909/19 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2020 року, ухваленого суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 15 січня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У увітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальними послугами.

Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2015 року по 31.12.2018 року у сумі 12 255 грн. 99 коп., індекс інфляції 2 409 грн. 23 коп. та 3% річних у розмірі 575 грн. 02 коп., а всього стягнути 15 240 грн. 24 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що ТОВ «Житлокомцентр» надає послуги з утримання будинків, споруд або груп будинків та прибудинкових територій, у тому числі будинку АДРЕСА_2 .

Відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 .

В результаті невиконання відповідачами своїх обов`язків по оплаті наданих позивачем житлово-комунальних послуг з утримання будинку і прибудинкової території, утворилась вищевказана заборгованість.

У зв`язку з тим, що у добровільному порядку відповідачі виниклу заборгованість не погашають, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом та крім суми заборгованості по оплаті наданих послуг просити стягнути нараховані інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми. Також, позивач просив суд стягнути з відповідачів на свою користь витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» задоволені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» (, юридична адреса: м.Кривий Ріг, вул.Січеславська,4а) заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2015 року по 31.12.2018 року у розмірі 12255 грн. 99 коп., 3% річних у розмірі 575 грн. 02 коп. та інфляційні втрати у розмірі 2409 грн. 23 коп., а всього стягнути 15240 грн. 24 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» (, юридична адреса: м.Кривий Ріг, вул.Січеславська, 4а), з кожного окремо, по 960 грн. 50 коп. у рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Відповідачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будучи незгодними з ухваленим судовим рішенням подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, ставлять питання про скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового, яким у повному обсязі відмовити позивачу у задоволенні, заявлених до них позовних вимог.

При цьому, скаржники зазначають, що надані позивачем докази щодо надання житлово-комунальних послуг у виді заяви інформації про витрати на утримання будинку не можна визнати належним та допустимим доказом того, що позивачем були наданні споживачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки ця інформація складається із схематичних таблиць, підписаних головним економістом та директором, що не мають ніякого відношення до документів, які підтверджують виконання вказаних робіт.

Також, скаржники вказують на те, що за адресою АДРЕСА_1 з 05.12.2006 року послуга з централізованого опалення та гарячого водопостачання не надається, що підтверджено довідкою №263 від 20 серпня 2019 року, тому послуга по ремонту обладнання та обслуговування центрального опалення, яка зазначена у переліку робіт, якими користувалися відповідачі, є надуманою, такою, що не надавалась споживачам житлово-комунальних послуг, однак суд першої інстанції не взяв до уваги зазначену довідку, що свідчить про неповне з`ясування судом всіх обставин справи. Відповідачі вважають, що позивачем на підтвердження надання послуг споживачам фактично надано фіктивні документи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачів, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр», просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідачів без задоволення. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції було з`ясовано усі обставини, що мають значення для справи і ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, викладені скаржниками в апеляційній скарзі не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог та зустрічних позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідачів не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що згідно договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Жовтневому районі від 21.12.2012 року, укладеного між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради в особі начальника управління Катріченка О.В. та ТОВ «Житлокомцентр» в особі директора Гальченко О.М., ТОВ «Житлокомцентр» здійснює функції управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях, у тому числі будинку АДРЕСА_2 (а.с.70-72,73,74,75,76).

Згідно виписки з фінансового особового рахунку №16 від 15.04.2019 року, а також згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.8, 62-63).

Позивачем надавались послуги з утримання будинку АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим були понесені витрати, що підтверджується наданими позивачем наряд-завданнями та актами виконаних робіт (а.с.14-60).

Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради №181 від 12.04.2017 року встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються населенню м.Кривого Рогу ТОВ «Житлокомцентр» (а.с.66,67).

За заявою ТОВ «Житлокомцентр» 18.01.2019 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 , який ухвалою від 25.02.2019 року було скасовано (а.с.6,7).

Згідно розрахунку боргу за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, заборгованість відповідачів за надані позивачем послуги за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01.04.2019 року складає 12 255 грн. 99 коп. (а.с.9).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, керувався нормами статей 322, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», п.1 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», й виходив з того, що відповідачі своїх обов`язків по своєчасному внесенню плати за надані житлово-комунальні послуги належним чином не виконували, доказів про звернення до позивача із заявами та скаргами щодо не надання або неналежного надання послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідачами суду не надано, внаслідок чого склалась заборгованість, яку суд стягнув з відповідачів у солідарному порядку.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та 3% річних, суд виходив з того, що у зв`язку із несплатою відповідачами плати за отримані житлово-комунальні послуги позивачу було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст.79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався зазначених вище вимог закону.

Суд встановив, що відповідачі по справі є власниками квартири АДРЕСА_1 , що позивач надавав безперебійно послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 , на підставі чого нарахування за надані послуги здійснювались щомісячно.

Доказів зворотному, відповідачі по справі суду не надали, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували звернення відповідачів до позивача із заявами або скаргами щодо не надання чи неналежного надання послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій передбачає господарську діяльність, спрямовану на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги надаються безперебійно, виключно за винятком часу перерв на проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщеньта прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом норми п.1 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», з наступними змінами і доповненнями, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків.

Згідно п.7 зазначених Правил, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідачі по справі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 , останні неналежним чином виконували зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтовано висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Житлокомцентр» заборгованості.

Доводи апеляційної скарги скаржників колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На думку колегії суддів, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга відповідачів підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2020 року.

Головуючий:

Судді: