Справа № 310/2490/20
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мороки С.М.,

за участю секретаря судового засідання Олійник Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мастєрова О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «Бердянський морський торговельний порт» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки її виплати, та вихідної допомоги,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Бердянський морський торговельний порт» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки її виплати, та вихідної допомоги, в якому зазначив наступне:

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року заявника поновлено на посаді виконуючого обов`язки директора ДП "БМТП". Стягнуто з Міністерства інфраструктури України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 454 871,39 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Враховуючи, що рішення по вказаній категорії спорів підлягають негайному виконанню, на виконання рішення апеляційної інстанції по справі № 310/2284/17, наказом державного секретаря Міністерства інфраструктури України № 19-0 від 23.03.2018 року заявник був поновлений на посаді виконуючого обов`язки директора ДП "БМТП".

У наступному наказі державного секретаря Міністерства інфраструктури України № 20-0 від 26.03.2018 року було зазначено дослівно: «припинити повноваження ОСОБА_1 з виконання обов`язків директора державного підприємства «Бердянський морський торговельний пор», звільнивши його 26 березня 2018 року відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України».

Наказ про повторне звільнення заявника також був оскаржений до суду (справа № 310/2428/18).

Рішення судів по справі № 310/2428/18 були такими:

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 02 квітня 2019 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року скасовано, ухвалено нову постанову про задоволення позову. Скасовано та визнано незаконним наказ Міністерства інфраструктури України від 26 березня 2018 року № 20-0 «Про керівника державного підприємства «Бердянський морський торгівельний порт». Поновлено ОСОБА_1 на попередній роботі виконуючого обов`язки директора ДП «Бердянський морський торговельний порт» з 27 березня 2018 року. Стягнуто з Міністерства інфраструктури України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 березня 2018 року по 01 квітня 2019 року у сумі 550191,51 грн. Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі.

Постановою Верховного суду від 26 лютого 2020 року по справі № 310/2428/18 постанову Запорізького апеляційного суду від 02 квітня 2019 року скасовано, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року залишено в силі.

Отже, станом теперішній час накази Міністерства інфраструктури України № 19-0 від року (поновлення) та № 20-0 від 26.03.2018 року ( повторне звільнення) є чинними.

Період між 23.03.2018 р. та 26.03.2018р. є робочими днями. Фактична їх кількість - 2 (23 та 26 березня робочі, 24 та 25 березня - вихідні).

Згідно довідки про середньоденну заробітну плату заявника за період з 23.03.2018 року по 26.03.2018 року, виданої ДП "БМТП", її розмір складає 2173,15 грн.

На адресу відповідача 20.03.2020 року заявником була направлена вимога про виплату заборгованості за вказані 2 робочих дня, яка була вручена 24.03.2020 року (номер поштового відправлення 308).

Станом на день подання позову заборгованість заявнику не виплачена.

Таким чином, відповідач повинен виплатити заявнику заборгованість по заробітній платі за 2 дні у сумі 4346,30 (2173,15*2) грн., а також середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (статті 116, 117 КЗпП України).

Середній заробіток розраховано наступним чином: середньоденний заробіток помножив на кількість днів прострочення: 2173,15 грн. * 13 днів (з 25.03.2020 по 10.04.2020 включно) = 28250,95 грн.

Наказом Міністерства інфраструктури України № 20-0 від 26.03.2018 року ОСОБА_1 був звільнений відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України. Згідно ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок). Згідно абз. 4 п. 2 Порядку якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Згідно передостаннього абзацу пункту 4 Порядку (в зв`язку з доповненням п. 4 новим (останнім) абзацом, він до нашого випадку відношення не має): «В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Згідно наявної у копії документу Структура керівництва ДП "БМТП", посадовий оклад директора становив на час звільнення 44305,00 грн.

Таким чином, відповідач мав виплатити заявнику в зв`язку зі звільненням 6 місячних окладів, тобто 44305,00*6=265830,00 грн.

Вимога про виплату вказаних сум містилась у листі від 20.03.2020 року, який був вручений 24.03.2020 року (номер поштового відправлення 308).

Датою порушення його прав заявник вважає 25.03.2020 року, коли після отримання відповідачем 24.03.2020 року двох його вимог (заяв) про виплату заборгованості, вони не були задоволені.

Вимога про виплату вказаних сум містилась у листі від 20.03.2020 року, який був вручений 23.03.2020 року (номер поштового відправлення 308).

Всього відповідач зобов`язаний сплатити: 4 346,30 грн. - за два робочих дня 23 та 26 березня 2018 року (2173,15*2); 95 618,60 грн. - затримка у виплаті заробітної плати за 23 та 26 березня 2018 року (2173,15 грн. * 44 дня (з 24.03.2020 по 27.05.2020 включно); 265 830,00 грн. вихідна допомога за ст. 44 КЗпП України (44305,00*6).

Представник відповідача направив до суду заперечення на позов ОСОБА_1 , в якому зазначено, що відповідач вважає вказані позовні вимоги не обґрунтованими з наступних причин.

Наказом Міністерства інфраструктури України № 19-0 від 23.03.2018 р., на виконання рішення апеляційного суду Запорізької області по справі № 310/2284/07 від 05.12.2017 р. позивач був поновлений на посаді виконуючого обов`язки директора ДП "БМТП".

В подальшому, наказом Міністерства інфраструктури України № 20-0 від 26.03.2018 р., повноваження позивача з виконання обов`язків директора ДП "БМТП" були припинені згідно п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Вказані накази Міністерством інфраструктури України до відома ДП "БМТП" своєчасно доведені не були. Інформація про поновлення та звільнення ОСОБА_1 , була надана після 26.03.2018 р. телефоном, та в подальшому листами. 02.04.2018 року позивач прибув до ДП "БМТП" та письмово надав свої заперечення про незгоду з вказаними наказами, вважав їх незаконними при цьому жодних вимог про виплату йому заробітної плати чи вихідної допомоги не заявляв.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області про визнання протиправними та скасування наказів № 19-0 від 23.03.2018 р. та № 20-0 від 26.03.2018 р. На сьогодні в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю (постанова Верховного суду від 26.02.2020 року по справі № 310/2428/18).

Слід зазначити, що ОСОБА_1 , неодноразово запрошувався до ДП "БМТП" для того, щоб виконати вищезазначені накази та внести відповідні записи до трудової книжки.

Однак, позивач з`явився лише одного разу - 29.11.2018 року, але внести записи не дозволив.

Вказані обставини та невиконання позивачем вимог наказів Міністерства інфраструктури України не дають підстав ДП "БМТП" для здійснення виплат вихідної допомоги та заробітної плати за 23 та 26 березня 2018 року.

Також ДП "БМТП" не може погодитись з розрахунком сум які підлягають стягненню.

У позовній заяві ОСОБА_1 заявлена заробітна плата за два робочі дні 23 та 26 березня 2018р. 2173,15 грн. х 2 дні = 4346,30 грн.; затримка у виплаті зарплати за 13 днів (з 25.03.2020 по 10.04.2020 включно) 2173,15 грн. х 13 днів = 28250,95 грн. Це нарахування виконане з помилкою: як база нарахування використаний середній заробіток за березень-квітень 2017р. - 2173,15 грн.

Вірним є розрахунок виходячи з посадового окладу, який був встановлений у розмірі 44305,00 грн. Фонд робочого часу при 5-денному робочому тижні у березні 2018р. складає 21 день. Середня зарплата за один робочий день 44305,00 : 21 = 2109,76 грн., за 2 робочі дні 23 та 26 березня 2018р. відповідно 2109,76 грн. х 2 дні = 4219,52 грн. Затримка у виплаті зарплати за 13 днів (з 25.03.2020 по 10.04.2020 включно) складе 2109,76 грн. х 13 днів = 27426,88 грн.

В зв`язку з наведеним вище, вихідна допомога при звільненні на підставі наказу Державного секретаря Міністерства інфраструктури України № 20-0 від 26.03.2020р. ОСОБА_1 не нараховувалася та не сплачувалася.

Згідно ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом».

Відповідач вважає, що позивачем не доведено факту порушення його права чи законних інтересів. Наведені вище обставини свідчать, що ДП "БМТП" в свою чергу, не було допущено порушень вимог Кодексу законів про працю України, а підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Мастєров О .В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази: накази Міністерства інфраструктури України № 19-0 від року та № 20-0 від 26.03.2018 року, довідки про нарахування заробітної плати, структуру керівництва БМТП, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено:

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року заявника поновлено на посаді виконуючого обов`язки директора ДП "БМТП".

На виконання рішення апеляційного суду по справі № 310/2284/17, наказом державного секретаря Міністерства інфраструктури України № 19-0 від 23.03.2018 року заявник був поновлений на посаді виконуючого обов`язки директора ДП "БМТП".

Наказом державного секретаря Міністерства інфраструктури України № 20-0 від 26.03.2018 року припинені повноваження ОСОБА_1 з виконання обов`язків директора державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», він звільнений 26 березня 2018 року відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України.

Наказ про повторне звільнення заявника також був оскаржений до суду (справа № 310/2428/18).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного суду від 26 лютого 2020 року по справі № 310/2428/18 рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року залишено в силі.

На адресу відповідача 20.03.2020 року заявником була направлена вимога про виплату заборгованості по заробітній платі за два робочі дні 23 та 26 березня 2018 року, та провести розрахунок з ним після його звільнення на підставі наказу державного секретаря Міністерства інфраструктури України № 20-0 від 26.03.2018 року про припинення його повноважень з виконання обов`язків директора державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» з 26 березня 2018 року відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України, яка була вручена відповідачу 24.03.2020 року (номер поштового відправлення 308).

Станом на день подання позову розрахунок з заявником при звільненні не проведено, заробітна плата, вихідна допомога та заборгованість за затримку розрахунку не виплачена.

Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.1 ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації здійснюється в день звільнення.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком.

Таким чином, з дня звільнення позивача з роботи і до теперішнього часу відповідач не виплатив позивачу заборгованість з заробітної плати, не провів з ним розрахунок при звільненні, не виплатив вихідну допомогу, чим порушив норми трудового законодавства, зокрема, ст. 47 КЗпП України та ст.116 КЗпП України.

Відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Всупереч наведеним вимогам закону відповідач не нарахував та не виплатив позивачу вихідну допомогу відповідно до ст.44 КЗпП України, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч.3 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

З огляду на те, що відповідач не провів розрахунок з позивачем при звільненні і до теперішнього часу, вимоги позову про стягнення середнього заробітку за кожен день затримки розрахунку в межах заявлених позовних вимог (з дати звернення про виплату заробітної плати та проведення розрахунку та по 27.05.2020 р.) є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до п.2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженим Постановою КМ України від 08.02.1995 р. №100, для розрахунку вихідної допомоги і середнього заробітку за весь час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Суд вважає необхідним при обчислюванні середнього заробітку позивача враховувати розрахунок від 29.04.2020 р., наданий відповідачем (а.с.50), відповідно якому посадовий оклад ОСОБА_1 був встановлений у розмірі 44305, 00 грн., середня заробітна плата позивача за один робочій день становить 2109, 76 грн.

Виходячи з наведених даних, вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку, яка підлягає виплаті позивачеві, становить 4855,62 грн.

При обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача, що підлягає стягненню, суд враховує, що час затримки розрахунку при звільненні - з моменту звернення позивача за розрахунком 25.03.2020р. по 27.05.2020 р. становить 44 робочих дні.

Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 24.03.2020р. по 27.05.2020 р. становить 92829,44 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню частково (з урахуванням розрахунку середнього заробітку, наданого відповідачем), та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.03.2020р. по 27.05.2020р. у сумі 92820,44 грн.

Посилання відповідача на те, що невиконання позивачем наказів Міністерства інфраструктури України, який не надав свою трудову книжку для здійснення в ній записів про ці накази, було підставою для ДП "БМТП" не здійснити виплату позивачу заробітної плати за 23 та 26 березня 2018 року та вихідної допомоги при звільненні, на переконання суду є незаконними діями з боку відповідача, які порушили трудові права позивача.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст.12, 81, 247, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 115,117, 233 КЗпП України, суд -

У х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 :

заборгованість по заробітній платі за 23 та 26 березня 2018 року у сумі 4219,52 грн.,

середній заробіток за затримку у виплаті заробітної плати у сумі 92829,44 грн.,

вихідну допомогу у сумі 265 830, 0 грн., а всього 362 876, 96 грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 01 червня 2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного

суду Запорізької області С. М. Морока