Справа № 190/847/20
Провадження №2/190/436/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м.П"ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатної матері,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатної матері.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідач ОСОБА_2 є її сином. 11 травня 2018 року рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з відповідача стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. на місяць. Вона є людиною похилого віку, єдиним джерелом доходу є пенсія, розмір якої складає 2637,89 грн. Проте коштів, які вона отримує їй не вистачає, так як значну їх частину витрачає на лікування та придбання ліків.

У зв`язку із вищевикладеним, просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її утримання, а саме стягнути з останнього на її користь ј частину всіх видів доходу відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнав та зазначив, що дійсно він з 2018 року сплачує аліменти на утримання матері у розмірі 300 грн. в місяць. Проте в квітні 2020 року він був звільнений з роботи за станом здоров`я, зараз не працює, пенсію не отримує, будь-якого доходу не має, у зв`язку з чим можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі не має, тому у задоволенні позову просив відмовити.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що він є сімейним лікарем позивача ОСОБА_1 з 2019 року. Позивачка має серцево-судинне захворювання та перенесла декілька інсультів, а тому потребує постійного прийому ліків. Хвороба позивачки підпадає під дію програми «Доступні ліки» за якою остання може отримувати як безкоштовні ліки так і ліки з незначною доплатою. За державною програмою ОСОБА_1 може сплачувати за ліки близько 72 грн. на місяць, проте такі ліки не є ефективними, у зв`язку з чим остання вимушена їх купувати.

Вислухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження/а.с.6/.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в П`ятихатському об`єднаному Управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і її розмір пенсії з травня 2020 року складає 2637,89 грн. в місяць, сума пенсії за період з 01.01.2019 року по 30.06.2020 року складає 42840,14 грн./а.с.9/.

11 травня 2018 року рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на утримання матері ОСОБА_1 в розмірі 300 грн. щомісячно довічно/а.с.8/.

Згідно довідки КНП «П`ятихатський районний ЦПМСД від 27.01.2020 року ОСОБА_1 дійсно хворіє серцево-судинними захворюваннями і потребує постійних фінансових витрат/а.с.12/.

З копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого №911 та № 4 вбачається, що позивач ОСОБА_1 зверталась за медичною допомогою зі скаргами на головний біль, біль за грудиною, важкість, задишку, останній рекомендовано нагляд у лікаря та призначена терапія/а.с.13,14,15/.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Правовідносини щодо виконання обов`язку повнолітніми дочками, синами утримувати своїх батьків врегульовані нормами глави 17 СК України, яка не містить норм про застосування до спірних правовідносин інших норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно статті 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю і такий обов`язок в законі не обумовлений їх фактичними можливостями.

Згідно зі статтею 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Статтею 206 СК України визначені підстави для стягнення з повнолітніх дітей на користь батьків витрат на догляд та лікування.

За змістом наведених норм права суд вправі ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання батьків за умови доведеності існування одночасно двох обставин: батьки є непрацездатними і вони потребують матеріальної допомоги.

Зміст понять «непрацездатна особа» і «особа, яка потребує матеріальної допомоги» розкритий законодавцем у ст. 75 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатною вважається особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 СК України особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» з 01.07.2020 року по 30.11.2020 рік встановлений прожитковий мінімум у розмірі 1712 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є непрацездатною особою, досягла пенсійного віку.

Як убачається з позовної заяви ОСОБА_1 , предметом спору є матеріально правова вимога про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача згідно судового рішення.

Проте, глава 17 СК України не містить норм, які б визначали підстави і порядок зміни розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду з повнолітніх дітей на утримання їхніх батьків.

Стаття 192 СК України застосовується до правовідносин, які ґрунтуються на обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також повнолітніх непрацездатних дітей (глава 15 і глава 16 СК України).

При цьому у підтвердження факту додаткових витрат на лікування позивачем ОСОБА_1 надані товарні чеки та квитанції на придбання ліків та медикаментів/а.с.16-24/.

Зазначені докази достовірно підтверджують лише те, що ОСОБА_1 за станом здоров`я потребує регулярного вживання певних лікарських препаратів, які вона отримує за рецептами у межах програми «Доступні ліки України».

Проте, ці докази у розумінні ст. 80 ЦПК України не є достатніми для того, щоби визнати доведеними ті обставини, що позивач за власні кошти регулярно (щомісячно) придбаває певні ліки на певну суму саме за призначенням лікаря у зв`язку з її тяжким захворюванням, інвалідністю чи немічністю, і їй надається сторонній догляд на платній основі.

За таких обставин, беручи до уваги те, що позивач отримує пенсію, розмір якої перевищує прожитковий мінімум, відповідач щомісячно сплачує аліменти на її утримання, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що підстави для збільшення розміру аліментів на утримання позивача відсутні, тому вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 141,263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатної матері - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса