УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого судді Пономаренко Н.В.

за участю секретаря Ганущака А.М.

прокурора: Долгорук С.М.

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідачів: Самань В.Г, Амельченка Д.Д. , Трубнікової К.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Амельченка Дем`яна Дем`новича про залишення без розгляду позову Керівника Київської місцевої прокуратури №10 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни, ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_7 про скасування рішень про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна,-

в с т а н о в и в :

в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа за позовом Керівника Київської місцевої прокуратури №10 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни, ОСОБА_4 про скасування рішень про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Амельченко Д.Д. заявив клопотання про залишення без розгляду вказаного позову відповідно п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України, яка передбачає, що суд залишає позов без розгляду, яйщо його подано особою, яка не мала процесуальної дієздатності.

В обгрунтування вказаного клопотання зазначає, що вимоги ст.131-1 Конституції України передбачають, що представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначено законом, представляє прокуратура. В даному випадку, спеціальним таким законом є «Про прокуратуру». Однак, на думку ініціатора клопотання, прокурор при зверненні до суду із вказаним позовом порушив ч.3 Закону України «Про прокуратуру» та не обгрунтував в позові належних і достатніх підстав звернення до суду із вказаним позовом. Крім того, позивачем не дотримано вимог ч.4 ст. 23 цього Закону щодо попереднього повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення з даним позовом до суду.

Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно з п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщопозов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Частина перша ст. 47 ЦПК України передбачає, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Водночас з аналізу ст.ст. 1, 16,60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.6 Закону України «Про столицюУкраїни - місто герой Київ» випливає, що на території міста Києва правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності відімені та в інтересах територіальної громади здійснює Київська міська рада.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

В свою чергу, ч.ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України передбачає, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своїх висновках про застосування норм права, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26.05.2020 прийшла до наступних висновків.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Слід зазначити, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Слід зазначити, що відкриваючи провадження у цій справі, було установлено відповідність поданої прокурором позовної заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК України. Жодних недоліків цієї заяви в частині відсутності обґрунтування прокурором підстави для здійснення представництва інтересів держави виявлено не було і позовну заяву прокурора з цих підстав без руху не залишив.

Відповідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02) ЄСПЛ висловив позицію, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтерес великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтерес держави.

Поняття "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Крім того, Верховний суд неодноразово висловлював правову позицію, що надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійснопотрібно (постанови Верховного суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 08.02.2019 у справі №915/20/18, від 12.02.2019 у справі №925/118/18, від 26.02.2019 у справі №905/803/18).

За вказаних обставин, клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду є безпідставним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 257, 259-261, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: