ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 610/1761/19

Провадження № 22-ц/818/968/20

14 квітня 2020 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Котелевець А.В.

учасники справи:

позивач Лозівська місцева прокуратура Харківської області в інтересах держави в особі Балаклійської міської ради Харківської області

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на заочне рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 09 вересня 2019 року у складі судді Стригуненко В.М. по справі №610/1761/19 за позовом першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Балаклійської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Лозівська місцева прокуратура Харківської області звернулась до суду з позовом в інтересах держави в особі Балаклійської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.

В обґрунтування позову зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу № 1986 від 16 грудня 2011 року ОСОБА_1 набула у власність нежитлову будівлю - котельню за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці загальною площею 0,2051 га, кадастровий номер :00:030:0204.

Земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Балаклія, однак на даний час не пройшла державну реєстрацію.

Відповідач не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки. З часу набуття права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 до цього часу не оформила правовстановлюючі документи на земельну ділянку під нерухомістю, орендну плату за її використання не сплачує. У зв'язку з цим місцевий бюджет Балаклійської міської ради недоотримує значні кошти у виді орендної плати за використання зазначеної земельної ділянки. Розмір недоотриманих доходів за фактичне користування ОСОБА_1 земельною ділянкою за період з 15 червня 2016 року по 14 червня 2019 року становить 42 183,48 грн.

Просить стягнути із ОСОБА_1 на користь Балаклійської міської ради Харківської області безпідставно збережені кошти в сумі 42 183,48 грн. та судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась.

Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 09 вересня 2019 року позов Лозівської місцевої прокуратури Харківської області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Балаклійської міської ради Харківської області безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 42 183,48 грн

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Харківської області витрати зі сплати судового збору в сумі 1 921 грн.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 мала сплачувати саме орендну плату на підставі відповідного договору оренди, який нею не укладено, чим спричинено збитки, а тому позов підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що периметр будівлі не займає 0,2051 га, з яких здійснено нарахування, а є набагато меншим. Земельна ділянка з розміром 0,2051 га та кадастровим :00:030:0204 як об`єкт нерухомого майна не існує.

Вона розпочала процес оформлення земельної ділянки, проте на етапі погодження меж земельної ділянки вже декілька років Балаклійська міська рада не вживає жодних дій щодо підписання відповідного акту.

У відзиві на апеляційну скаргу Лозівська місцева прокуратура Харківської області просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_1 з моменту набуття права власності на нерухоме майно -16 грудня 2011 року- до теперішнього часу не оформила правовстановлюючі документи на земельну ділянку під нерухомістю, у зв`язку з чим місцевий бюджет Балаклійської міської ради упродовж більш ніж 7 років недоотримує значних коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки, чим заподіюється значна шкода.

Відновлення порушених прав Балаклійської міської ради не створює для відповідача жодних необгрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи згідно договору купівлі-продажу № 1986 від 16 грудня 2011 року ОСОБА_1 придбала нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 .

Рішенням Балаклійської міської ради Харківської області № 403-VI від 01 липня 2011 року «Про затвердження нормативно грошових оцінок земель населених пунктів міста Блаклія та села Крейдянка» затверджено базову вартість 1 кв.м землі по м. Балаклія станом на 01 січня 2010 року у розмірі 121,60 грн./кв.м.

Рішенням Балаклійської міської ради Харківської області № 404-VI від 01 липня 2011 року «Про встановлення розміру орендної плати за землю населених пунктів міста Блаклія та села Крейдянка» встановлено ставку орендної плати за користування земельними ділянками для виробничого призначення у розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки останніх (а.с. 25).

Відповідно до інформації Балаклійської ДПІ Ізюмського управління ГУ ДФС у Харківській області від 21 березня 2019 року № 8953/9/20-40-51-09 у 2016-2018 роках ОСОБА_1 не сплачувала земельний податок.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з тих обставин, що відповідач користується земельною ділянкою комунальної власності за відсутності договору оренди землі та сплати відповідних платежів, а тому позов підлягає задоволенню.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок Верховного Суду України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).

За змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

До моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої статті 1212 ЦК України( висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17).

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокуратура зазначає, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оформлено документи на земельну ділянку під будівлею з часу його купівлі, у зв`язку з чим місцевий бюджет недоотримав кошти у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою.

Розмір недоотриманих доходів визначено виходячи з площі земельної ділянки 0,2051 кв.м. та становить 42 183,48 грн.

З договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16 грудня 2011 року укладеного між Територіальною громадою сіл, селищ, міста Балаклійського району(господарське відання -Балаклійське підприємство теплових мереж) та ОСОБА_1 вбачається, що відповідачем придбано нежитлову будівлю - котельню у АДРЕСА_1 . Будинок розташований на земельній ділянці міськземфонду 0,2051 га( кадастровий номер земельної ділянки :00:030:0204).

Отже, умовами договору визначено площу земельної ділянки, що розташована та використовується для обслуговування будівлі, а тому висновки суду щодо стягнення неотриманих доходів виходячи з площі 0,2051 га є обґрунтованими.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 зазначає, що земельної ділянки з кадастровим номером :00:030:0204 як об`єкту нерухомого майна не існує, оскільки згідно відкритих даних Публічної кадастрової карти земельної ділянки з кадастровим номером :00:030:0204 відсутні.

Відповідно до Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом.

У разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 1 січня 2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальними органами відповідно до їх повноважень.

Отже, не відображення даних про земельну ділянку у Публічній кадастровій карті не свідчить про відсутність такої земельної ділянки, оскільки вона була сформована до набрання чинності Закону України «Про державний земельний кадастр» та дані про цю земельну ділянку не були подані уповноваженій особі для перенесення до Державного земельного кадастру.

Безпідставне посилання відповідачки і стосовно тих обставин, що площа земельної ділянки під будівлею є меншою ніж 0,2051 га.

Жодного доказу на підтвердження своїх заперечень нею не надано.

Щодо посилання відповідачки, що вона розпочала процес оформлення земельної ділянки, однак Балаклійська міська рада перешкоджає їй у здійсненні цих дій, то воно безпідставне та судовою колегією не приймається.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 не надано доказів щодо здійснення дій, що унеможливлювали оформлення прав на відповідну земельну ділянку. Даних, що відповідачка після придбання будівлі у 2011 році та до червня 2019 року( час пред`явлення позову) неодноразово зверталась до місцевої ради з відповідними заявами матеріали справи не містять.

У будь - якому випадку відповідачка використовує цю земельну ділянку, однак кошти не сплачує.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на те, що відповідач як фактичний користувач земельною ділянкою без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику спірної земельної ділянки - Балаклійській міській раді Харківської області.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 09 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2020 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

А.В. Котелевець