Справа № 204/5535/20
Провадження № 2/204/1622/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання - Сокола Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки ОСОБА_2 , із вимогою про розірвання шлюбу (а. с. 1).

В обґрунтування позову вказав на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, що знайшло своє відображення у втраті почуття взаємної любові та поваги один до одного, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. Тому просив суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Також зазначив, що спільне господарство з відповідачкою не веде, більш того, з 2016 року відповідачка мешкає від нього окремо, а де саме він не знає, з нею не спілкується, зв`язки не підтримує, через що шлюбно-сімейні відносини між ними мають лише формальний характер.

Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків (а. с. 9).

07 вересня 2020 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 31 серпня 2020 року, позивачем усунуто (а. с. 11-12).

Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а. с. 16).

23 жовтня 2020 року на адресу суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 11-12), в якому позовні вимоги вона визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Приписами ч. 8 ст. 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, встановив такі фактичні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 17 серпня 2012 року у Баглійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Дніпропетровська, громадянином України та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Кемерово, Російської Федерації, громадянкою України, укладено шлюб, про що складено актовий запис № 139, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 17 серпня 2012 року (а. с. 12).

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , із вимогою про розірвання шлюбу (а. с. 1).

23 жовтня 2020 року на адресу суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 11-12), в якому позовні вимоги вона визнає в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з вимогами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Приписами ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Нормами ст. 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки відповідачка не виявила бажання змінити прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки понесені позивачем витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,13,76-82,133,141,259,263-265 ЦПК України, ст. ст. 24, 55, 56, 104, 105, 109, 110, 112, 113 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений 17 серпня 2012 року у Баглійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 139, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Дніпропетровська, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Кемерово Російської Федерації, - розірвати.

Залишити відповідачці шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання, або протягом 30 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, якщо не буде оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна