печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,

при секретарі судових засідань - Рябцовій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження №40859785 від 21.11.2013 року,-

В С Т А Н О В И В :

20.11.2019 ухвалою Сватівського районного суду Луганської області заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження було направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

03,.03.2020 в провадження суду надійшла дана заява, яка була призначена до розгляду, в якій заявник просить суд: замінити стягувана у виконавчому провадженню №40859785, яке перебуває у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністертва юстиції України, з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 на підставі догові відступлення прав вимоги від 07.11.2016.

В обґрунтування заяви, зазначено, що 19 листопада 2002 року Ленінський районий суд м. Луганська виніс рішення про зобов`язання ДП ВО «Луганський Верстатобудівний Завод» переуступити та передати патент № НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Внаслідок тривалого (понад 10 років) невиконання судового рішення ОСОБА_2 звернувся до Європейського суду з Прав Людини.

24 жовтня 2013 року ЄСПЛ виніс рішення «Нечепоренко та інші проти України», (Заява № 72631/10 та 249 інших заяв) де одним із заявників є ОСОБА_2 , даним рішенням Україну зобов`язано виконати відповідні рішення національних судів.

21.11.2013 року Відділом Примусового виконання рішень Міністерства Юстиції України відкрито виконавче провадження (ВП) 40859785 стосовно рішення ЄСПЛ «Нечепоренко та інші проти України», (Заява № 72631/10 та 249 інших заяв) в частині виконання рішення Ленінського районного суду м. Луганськ від 19.11.2002 року № 2-2154, яким зобов`язано ДП ВО «Луганський верстатобудівний завод» переуступити та передати патент № НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

20.12.2016 року ОСОБА_2 уклав договір відступлення, згідно якого новому кредитору перейшло право на отримання виконання рішення ЄСПЛ «Нечепоренко та інші проти України», (Заява № 72631/10 та 249 інших заяв) в частині виконання рішення Ленінського районного суду м. Луганськ від 19.11.2002 року, а саме переуступлено та передано патент № НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Учасники розгляду у судове засідання не з`явилися, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Разом з цим, заявником було направлено до суду заяву про розгляд заяви за його відсутності, вимоги підтримав.

Згідно з частиною 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За приписами частини 1 статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Дослідивши матеріли заяви суд, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Проте, заявник, звертаючись до суду не надав документів, які підтверджують, що боржник, повідомлений про відступлення прав вимоги, оскільки на думку суду даний факт є вагомий, так як вбачається, що виконавче провадження здійснюється з 2013 року, договір відступлення прав вимоги укладений у 2016 році, а заяву про заміну сторони виконавчого провадження подано лише у 2019 році, тому в силу зазначеного, на думку суду, заявником не надано належних та актуальних доказів, які б свідчили про можливість такої заміни, так як боржник не повідомлений про відступлення прав вимог.

Так, слід зазначити, що одним із принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, який означає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд позбавлений можливості самостійно збирати докази у цій справі.

Вказані обставини в своїй сукупності вказують, на відсутність правових підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Разом з цим, суд звертає увагу, що сторона не позбавлена права повторного звернення з заявою про зміну сторони виконавчого провадження, з поданням належних та актуальних доказів в обґрунтування своїх вимог.

Керуючись ст.ст. 442, 446 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження №40859785 від 21.11.2013 року - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.Г. Ільєва