У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Бедьо В.І.

з участі секретаря судових засідань Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за скаргою ОСОБА_1 на дії бездіяльність державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, -

ВСТАНОВИВ :

Грись М.М. звернувся до суду з даною скаргою, в якій просить суд визнати дії державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Кушнір Алли Іванівни при винесенні Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 59786757 від 12.08.2019 року неправомірними, її скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59786757 від 12.08.2019 року та постанову про арешт майна боржника ВП № 59786757 від 12.08.2019 року.

Подану скаргу обґрунтовує тим, що на виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 1-29/11 виданого 17.10.2011 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про конфіскацію в дохід держави всього майна засудженого ОСОБА_1 , яке належить йому на праві приватної власності, 12 серпня 2019 р. державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Кушнір А. І. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 59786757 та постанову про арешт майна боржника.

Заявник вважає, що вважаю, при винесенні вказаних вище постанов державним виконавцем Кушнір А. І було порушено низку статей Закону України «Про виконавче провадження».

Зі змісту скарги слідує, що 27.10.2011 року старшим державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Матвійчуком М.В. винесено постанову ВП № 29497687 про відкриття виконавчого провадження з виконанням Виконавчого листа № 1-29/11 виданого 17.10.2011 р. Ужгородським міськрайонним судом. А 03.12.2015 року, головним державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Романом В.Я. винесена постанова ВП №29497687 про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі не авансування витрат на проведення виконавчих дій. Згідно п 2 даної постанови виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 03.12.2016 року. Вказана постанова оскаржена не була.

Скаржник вказує на те, що до 03.12.2016 року не було повторно пред`явлено виконавчий документ для його виконання.

Тому скаржник вказує на порушення в даному випадку термінів повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа № 1-29/11 виданого 17.10.2011 р. Ужгородським міськрайонним судом. Також вказує на те, що стягувач не звертався до суд із заявою про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 1-29/11 виданого 17.10.2011 р.

Відтак скаржник вважає, що відповідно до ч.І ст.24, п.1 ч.І ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у даному випадку мав відмовити у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення якого закінчився.

З цих підстав скаржник звернувся до суду за захистом своїх прав та оскарження постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно.

В судове засідання 31.01.2020 року скаржник не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду скарги, однак подав до суду заяву про розгляд заяви без його участі.

Суб`єкт оскарження державний виконавець Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області Кушнір А.І. в судове засідання не з`явилася, хоч була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, однак подала до суду відзив на скаргу, в якому заперечила проти задоволення скарги з тих підстав, що в даному випадку стягувачем не було порушено термінів повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа № 1-29/11 виданого 17.10.2011 р. Ужгородським міськрайонним судом. Зі змісту відзиву вбачається, що така просить провести розгляд скарги без її участі.

Згідно ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на вказану норму закону, з врахуванням того, що скаржник та державний виконавець були належним чином повідомлені про час та дату розгляду скарги, останні не скористались правом бути присутніми під час судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути скаргу у їх відсутності на підставі письмових доказів, доданих сторонами.

Вивчивши зміст скарги, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України, в якій просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна, винесені 12.08.2019 року державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Кушнір Аллою Іванівною в рамках виконавчого провадження ВП № 59786757 на виконання виконавчого листа № 1-29/11 виданого 17.10.2011 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про конфіскацію в дохід держави всього майна засудженого ОСОБА_1 , яке належить йому на праві приватної власності.

Зі змісту скарги вбачається, що підставою для звернення до суду за захистом своїх інтересів ОСОБА_1 вбачає в тому, що на його думку стягувач пропустив термін повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа № 1-29/11, не звертався до суд із заявою про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, тому державним виконавцем неправомірно, всупереч Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на майно в рамках виконавчого провадження ВП № 59786757.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні на підставі наданих письмових доказів встановлено, що 27.10.2011 року старшим державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Матвійчуком М.В. винесено постанову ВП № 29497687 про відкриття виконавчого провадження з виконанням виконавчого листа № 1-29/11 виданого 17.10.2011 р. Ужгородським міськрайонним судом про конфіскацію в дохід держави всього майна засудженого ОСОБА_1 , яке належить йому на праві приватної власності.

03.12.2015 року, головним державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Романом В.Я. винесена постанова ВП №29497687 про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі не авансування витрат на проведення виконавчих дій. Згідно п. 2 даної постанови виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 03.12.2016 року.

Скаржник стверджує, що 12.08.2019 року державний виконавець безпідставно та неправомірно виніс оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження та арешт майна, оскільки стягувач в строк до 03.12. 2016 року не звернувся повторно з виконавчим листом до органу ДВС для примусового виконання.

Державний виконавець Кушнір А.І. спростовує вказані твердження скаржника наданими постановами.

Зокрема, згідно копії постанови головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Роман В.Я. 09.12.2015 року повторно було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1-29/11 виданого 17.10.2011 р. в рамках ВП № 49606470, а 27.06.2019 року ним винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна в боржника ОСОБА_1 .

Однак суд звертає увагу скаржника на те, що положеннями ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

З огляду на вказані норми закону суд приходить до висновку, що в даному випадку з моменту видачі виконавчого листа до подачі його на виконання до МВ ДВС України з врахуванням переривання строків пред`явлення виконавчого документу не закінчився строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 1-29/11 виданого 17.10.2011 р, відтак державний виконавець в межах строків пред`явлення виконавчого листа виніс оскаржувані скаржником постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно відповідно.

У відповідності до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

П.п. 6, 7 ч. 3 ст. 18 ЗУ«Про виконавче провадження» регламентовано, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

З огляду на зазначене суд вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо неправомірного винесення державним виконавцем постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника, оскільки скаржником не надано жодних належних доказів на підтвердження будь-яких порушень з боку державного виконавця під час винесення оскаржуваної постанови.

Отже, суд приходить до переконання, що оскаржувані постанови винесені державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки наведені у скарзі факти не знайшли свого підтвердження в суді, а тому скарга є необґрунтованою і в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії бездіяльність державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.І. Бедьо