ПОСТАНОВА

іменем України

07 квітня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/3673/19

провадження № 22-ц/4809/625/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 лютого 2020 року у складі судді Панфілової А.В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позову вказала, що у Подільському Відділі державної виконавчої служби міста Кропивницького перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа №2-1323, який виданий 29 січня 2010 року Ленінським районним судом міста Кіровограда, про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2009 року до досягнення дочкою повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначала, що згідно з розрахунком заборгованості по аліментам за період з 22 грудня 2009 року по 01 травня 2018 року у ОСОБА_2 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01 травня 2018 року складає 74698 грн 27 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з ОСОБА_2 у розмірі 559308 грн за період з 01.01.2014 по 01.05.2018, виходячи з суми заборгованості за цей період 54013 грн 25 коп.

У подальшому неодноразово уточнювала позовні вимоги, востаннє 06.11.2019 (а.с.43-47, 51-55), та просила стягнути 488 245 грн 25 коп. пені за період з 01.01.2014 по 01.05.2018, виходячи із суми заборгованості за цей період 54013 грн 25 коп.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 лютого 2020 року позов задоволено.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , неустойку (пеню) по несплаті аліментів за період з 01 січня 2014 року по 01 травня 2018 року, які стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 29 січня 2010 року в розмірі 54013 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що, оскільки розмір заборгованості за вказаний період складає 54013 грн, сума пені не може перевищувати розмір заборгованості.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду змінити та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) по несплаті аліментів за період з 01 січня 2014 року по 01 травня 2018 року у розмірі 488 245, 25 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити. У судовому засіданні позивачка зазначала, що суд першої інстанції розглянув справу без її участі, чим було порушено її права.

ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 29 січня 2010 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено, стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вказаного рішення 21 січня 2010 року видано виконавчий лист №2-1323, який перебуває на примусовому виконанні у Подільському відділі державної виконавчої служби міста Кропивницького.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 04 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького про позбавлення батьківських прав задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-9).

Згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця від 08 травня 2018 року №22391011/10 відповідачем не сплачено аліменти за період з 22 грудня 2009 року по 01 травня 2018 року на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та станом на 01.05.2018 він має прострочену заборгованість у розмірі 74698 грн. 27 коп. (а.с.10-15).

Згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця від 17 липня 2019 року №22391011/10 відповідачем не сплачено аліменти за період з 22 грудня 2009 року по 30 червня 2019 року на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та станом на 01.05.2018 він має прострочену заборгованість у розмірі 83535 грн. 10 коп. (а.с.24-27).

Судом встановлено, що з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила стягнути пеню за період з 01 січня 2014 року до 01 травня 2018 року у розмірі 488 245 грн 25 коп., виходячи з розміру заборгованості 54013 грн 25 коп за цей період відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Подільському відділі державної виконавчої служби міста Кропивницького від 08 травня 2018 року №22391011/10. Зазначений розмір заборгованості за вказаний період, а саме з 01 січня 2014 року до 01 травня 2018 року, сторонами не оспорюється. Розмір неустойки за період з 22.12.2009 по 01.01.2014, та за період з 01.05.2018 по 30.06.2019 відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця від 17 липня 2019 року №22391011/10 стороною позивача не обраховувався.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не виконуються належним чином батьківські обов`язки відповідно до рішення суду, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів, розрахунок пені по аліментам позивачем проведено відповідно до чинного законодавства, тому неустойка (пеня) по несплаті аліментів за період з 01 січня 2014 року по 01 травня 2018 року, які стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 29 січня 2010 року, мають відповідати розміру заборгованості за вказаний період та підлягають стягненню у розмірі 54013 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Частиною першою статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий порядок обрахування пені за прострочення сплати аліментів наведено Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

Здійснений судом першої інстанції розрахунок пені відповідає вищезазначеним вимогам закону, правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, та не спростований відповідачем.

Оцінивши в сукупності надані докази, зокрема, враховуючи подану заяву представником позивача про зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментівдо розміру заборгованості по аліментам за період з 01 січня 2014 року до 01 травня 2018 року у розмірі 54013 грн (а.с.69) та заяву відповідача про визнання позову в цій частині (а.с.68), суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, внаслідок чого позивач має право на стягнення на свою користь неустойки у розмірі 54013 грн за прострочення сплати аліментів, що відповідає розміру заборгованості за вказаний вище період.

Не є підставою для скасування рішення суду посилання позивачки на те, що її представник ОСОБА_4 у своїй заяві від 04 лютого 2020 року погодився не на зменшення позовних вимог, а на зменшення суми заборгованості по сплаті аліментів, яку визнав відповідач, виходячи з такого.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордером визнається письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Як убачається з доручення від 17 грудня 2018 року №854 ОСОБА_1 уклала договір про надання безоплатної вторинної правової допомоги з ОСОБА_4 (а.с.38)

Відповідно до ордеру на надання правової допомоги від 23 жовтня 2019 року серії СА №1001028 ОСОБА_1 на підставі доручення органу (установи) уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги від 17 грудня 2018 року №854 у Кіровському районному суді міста Кіровограда уповноважила адвоката Іващенка І.Ю. Договором на надання правової (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються (а.с.36)

Таким чином, ОСОБА_1 у даній цивільній справі діяла через свого представникаОСОБА_4 , який був наділений усіма процесуальними правами позивача, та яким було подано заяву про зменшення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що відповідає ч.1 ст.196 СК України. Відомості про застосування судом першої інстанції заходів процесуального примусу та визнання судом явки ОСОБА_1 обов`язковою у порядку ст.43 ЦПК України, а також клопотань від позивачки про розгляд справи за її участі у матеріалах справи відсутні.

Отже, у даному випадку можна вважати, що стороною позивача запропоновано застосування до спірних правовідносин положень ч.1 ст.196 СК України про стягнення пені у розмірі суми заборгованості за зазначений позивачем період, з чим суд фактично й погодився, враховуючи положення ч.1 ст.196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня.

Крім того, ОСОБА_1 не позбавлена права на подальше звернення до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за інший період.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 лютого 2020 рокубез змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2020 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний