ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м.Суми

Справа №577/1154/18

Номер провадження 22-ц/816/442/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Гетьмана В.В. в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області, повний текст рішення складено 02 грудня 2019 року -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - банк, ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_3 18 серпня 2008 року був укладений кредитно-заставний договір №SUC0AU12660162, відповідно до якого остання отримала 110 622,10 грн з терміном повернення до 16 серпня 2013 року. Відповідно до укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 договору б/н від 20 листопада 2007 року остання отримала кредит в розмірі 280 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, її спадкоємцями є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Станом на дату смерті позичальника, заборгованість за кредитним договором №SUC0AU12660162 від 18 серпня 2018 року складає 453 842,65 грн, за кредитним договором б/н від 10 листопада 2007 року - 2 019,22 грн. Враховуючи приписи статей 1281, 1282 ЦК України позивачем на адресу відповідної нотаріальної контори та відповідачів направлялись претензії кредитора, які не були задоволені, а тому просить стягнути вказану заборгованість та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 28 листопада 2019 року позов задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 145 657,27 грн за кредитними договорами та по 1087,52 грн судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права просять рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначають, що суд не дослідив дотримання позивачем строків звернення до них, як спадкоємців, з вимогами за кредитними договорами. Вказують, що ПАТ КБ «Приватбанк» було відомо про смерть позичальника ОСОБА_3 у 2013 році, оскільки відділ ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції у зв`язку зі смертю боржника зупиняв виконавче провадження за виконавчим листом Конотопського міськрайонного суду Сумської області №2-1526 від 05 грудня 2011 року, про що банк повідомлявся, але протягом року повідомлення про правонаступництво від банку не надходили, тому 20 квітня 2014 року виконавче провадження було закінчено. При цьому звертають увагу, що банк, як стягувач у виконавчому провадженні, здійснював контроль за виконанням рішення суду, про що свідчить присутність його представників при складанні актів описів та арешту майна у 2012 році, бездіяльність ВДВС протягом 2013-2014 років не оскаржував та до спадкоємців з вимогою про заміну сторони у виконавчому провадженні та погашення боргу не звертався. До того ж, за кредитно-заставним договором на автомобіль боржник відповідає лише заставним майном, в той час як цей автомобіль у спадщину прийнятий не був, місцезнаходження спірного автомобіля, який передавався банку на зберігання, не встановлено та взагалі з наданої банком копії договору не можливо встановити який саме автомобіль є заставним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_3 18 серпня 2008 року укладений кредитно-заставний договір №SUC0AU12660162 за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 110 622,10 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 16 серпня 2013 року (а. с. 5-10 т. 1).

20 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_3 укладений договір б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 280 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 (а. с. 11-17, 20-24 т. 1), зі строком дії до 11/11 (а. с. 22 т. 2).

Конотопський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 03 листопада 2011 року ухвалив стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитно-заставним договором №SUC0AU12660162 від 18 серпня 2008 року, що утворилася станом на 29 серпня 2011 року, в розмірі 308 464,73 грн (а. с. 29-30 т. 2).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

У повідомленні Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області №13812 від 06 вересня 2016 року вказано, що на виконанні відділу ДВС перебував виконавчий документ №2-1526 від 05 грудня 2011 року, виданий Конотопським міськрайонним судом Сумської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 308 464,73 грн. 20 червня 2014 року виконавче провадження було закінчено у зв`язку зі смертю боржника (а. с. 53 т. 1).

Конотопський міськрайонний суд Сумської області у справі за позовом ОСОБА_2 до Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ухвалив рішення від 04 листопада 2016 року яким скасував арешт нерухомого майна ОСОБА_3 , накладений державним виконавцем ВДВС Конотопського МРУЮ 14 березня 2012 року (а. с. 54-55 т. 1). Під час розгляду вказаної справи представник Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області пояснив, що після отримання інформації про смерть ОСОБА_3 вони зупинили виконавче провадження до встановлення правонаступників чи зміни обставин. На протязі року до них не надходило жодного повідомлення про вирішення питання щодо правонаступництва у виконавчому провадженні і вони 20 червня 2014 року поновили виконавче провадження і в цей же день закінчили його за відсутністю даних про правонаступництво. Копії вказаних постанов вони направили заінтересованим особам.

У зверненні ПАТ КБ «Приватбанк» до Конотопської міської державної нотаріальної контори №6615 від 10 червня 2015 року вказано, що робітники банку дізналися про смерть ОСОБА_3 від батьків померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим при видачі свідоцтва про право на спадщину просять врахувати їх вимоги в розмірі 697 489,26 грн (а. с. 70 т. 1).

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Конотопського міського нотаріального округу на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» №625/02-14 від 14 грудня 2016 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 14 грудня 2016 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 по 1/8 частці кожному на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 (а. с. 27 т. 1).

Конотопський міськрайонний суд Сумської області ухвалами від 13 лютого 2019 року та 19 вересня 2019 року для визначення ринкової вартості 2/8 частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 , призначав у справі судову оціночно-будівельну експертизу (а. с. 136, 202 т. 1).

У зв`язку з несплатою вартості експертиз, незабезпечення безперешкодного доступу до об`єкту дослідження та ненадання технічного паспорту експерти повідомили про неможливість надання висновків (а. с. 192-192, 210-211 т. 1).

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору від 20 листопада 2007 року банк не дотримався вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, та, врахувавши відсутність в договорі строку повернення кредиту, стягнув фактично отриману ОСОБА_3 суму кредитних коштів у розмірі 279,35 грн. Також суд вказав на відсутність доказів надіслання та отримання позивачем постанови державного виконавця від 20 червня 2014 року про закінчення виконавчого провадження, отже дізнавшись про смерть позичальника 15 грудня 2014 року, банк не пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори. Враховуючи рішення Конотопського міськрайонного суду від 03 листопада 2011 року, яким з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 308 464,73 грн за кредитним договором №SUC0AU12660162 від 18 серпня 2008 року, стягнув з відповідачів в солідарному порядку 145 657,27 грн, зазначивши про обов`язок спадкоємця доказувати обсяг та вартість майна для забезпечення задоволення вимог кредитора.

Проте погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову не можна, так як він не відповідає обставинам справи та суд дійшов його з неправильним застосуванням норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що кредитно-заставний договір №SUC0AU12660162 був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 18 серпня 2008 року з терміном повернення кредиту до 16 серпня 2013 року.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за вказаним договором, банк на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, звернувся до суду з позовом до позичальника про дострокове стягнення кредиту та процентів.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 03 листопада 2011 року стягнув з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитно-заставним договором №SUC0AU12660162 від 18 серпня 2008 року в розмірі 308 464,73 грн, що утворилася станом на 29 серпня 2011 року.

14 березня 2012 року було відкрито виконавче провадження №31688009 за виконавчим листом №2-1526 від 05 грудня 2011 року, виданим Конотопським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 308 464,73 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з частини квартири АДРЕСА_1 .

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 37, абз. 2 ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження за виконавчим листом №2-1526 було зупинено до встановлення правонаступників або зміни обставин.

У зв`язку з відсутністю протягом року повідомлень про вирішення питання щодо правонаступництва у виконавчому провадженні №31688009, 20 червня 2014 року постановою державного виконавця Коваль Я.А. виконавче провадження за виконавчим листом №2-1526 від 05 грудня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 308 464,73 грн, було закінчене на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39, ч. 3 ст. 49 вказаного Закону, копії постанов про зупинення виконавчого провадження та про його закінчення були надіслані сторонам виконавчого провадження та ними не оскаржувалися.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218, 1231 ЦК України), за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України.

За положеннями ст. 1281 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч. 2 і ч. 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Отже, позивач мав пред`явити своє право вимоги до спадкоємців ОСОБА_3 протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а також протягом одного року від настання строку вимоги, якщо він не знав і не міг знати про відкриття спадщини.

Позивач вимогу про погашення боргу ОСОБА_3 за кредитним договором №SUC0AU12660162 від 18 серпня 2008 року надіслав до державної нотаріальної контори 10 червня 2015 року, зазначивши, що про смерть боржника ОСОБА_3 робітники банку дізналися лише 15 грудня 2014 року. До спадкоємців лист-претензію про погашення боргу за вказаним кредитним договором та кредитним договором б/н від 20 листопада 2007 року банк надіслав 09 листопада 2017 року (а. с. 28, 70 т. 1).

Проте, як вже зазначалося вище, вимогу за кредитно-заставним договором банк пред`явив позичальнику достроково у 2011 році, яка була задоволена рішенням суду, в подальшому позивач знав про відкриття виконавчого провадження 14 березня 2012 року, представник банку був присутнім 12 липня та 14 грудня 2012 року при складанні актів опису й арешту майна боржника (а. с. 93-97 т. 1). Протягом 2013-2014 років державним виконавцем приймалися постанови про зупинення виконавчого провадження та про його закінчення у зв`язку зі смертю боржника, які надсилалися сторонам виконавчого провадження. Крім того банк, як стягувач у виконавчому провадженні, міг дізнатися про смерть боржника з матеріалів виконавчого провадження ще у 2013-2014 роках.

В силу вимог статей 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не знав і не міг дізнатися про смерть боржника та відкриття спадщини до 15 грудня 2014 року, позивач суду не надав.

Крім того, навіть, якщо не враховувати обставину пред`явлення банком в 2011 році, за життя ОСОБА_3 , дострокової вимоги за кредитно-заставним договором від 18 серпня 2008 року про стягнення кредиту, термін повернення кредиту згідно договору настав 16 серпня 2013 року. Тобто банк пред`явив вимогу до спадкоємців більше ніж через рік від настання строку вимоги.

Отже позивач пред`явив вимогу до спадкоємців ОСОБА_3 за кредитним договором №SUC0AU12660162 від 18 серпня 2008 року з пропущенням строків, встановлених ч. 2 і ч. 3 ст. 1281 ЦК України.

Що стосується кредитного договору б/н, укладеного з ОСОБА_3 20 листопада 2007 року, за яким остання отримала кредит в розмірі 280 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 , то як вже зазначалося строк дії зазначеної платіжної картки до 11/11 (а. с. 22 т. 2). Останній платіж з погашення заборгованості за вказаним договором був здійснений ОСОБА_3 у вересні 2008 року (а. с. 20-24 т. 1).

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Отже, право вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним кредитним договором виникло ще за життя ОСОБА_3 , однак до неї така вимога не пред`являлась банком взагалі. Після смерті ОСОБА_3 вимогу за вказаним кредитним договором банк пред`явив до її спадкоємців в листі-претензії від 09 листопада 2017 року, тобто з пропущенням строків, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 1281 ЦК України.

Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Таким чином позивач у зв`язку з пропуском строків звернення з вимогою до відповідачів як спадкоємців ОСОБА_3 втратив право такої вимоги, що є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції вказані обставини справи належним чином не дослідив та дійшов помилкового висновку щодо своєчасного пред`явлення позивачем вимоги до спадкоємців.

Апеляційна скарга відповідачів містить прохання скасувати оскаржуване рішення суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Не є виходом за межі доводів апеляційної скарги, якщо особа, яка подала скаргу, заявляє вимогу про скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд, а суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення або змінює рішення чи навпаки, оскільки в цьому разі суд використовує надані йому законом повноваження, передбачені статтею 374 ЦПК України.

Отже, на підставі п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 277,30 грн.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3, п. 4; 381-382 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 листопада 2019 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 3 277 (три тисячі двісті сімдесят сім) гривень 30 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : С.Г. Хвостик

І.В. Орлов