Провадження № 2/234/225/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді Кравченко О.Ю.,

секретар судового засідання Малушка С.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Шереметьєвої А.С.

справа №234/11246/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26 червня 2019 року до Краматорського міського суду звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Снєжко А.Г., з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син, ОСОБА_5 . Сторони мешкали у період з 2004 року по 2012 рік без реєстрації шлюбу. Після припинення сумісного проживання відповідач дитиною не займався, матеріально не утримував, тому рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05.10.2012 року з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі ј частки його доходу, заборгованість по яким була сплачена в процесі вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

07.12.2012 року позивачка звернулася до Краматорського міського суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29.01.2016 року по справі №234/15387/15-ц позивачці було відмовлено у задоволенні позовних вимог на тій підставі, що батькові не байдуже до дитини, він «бажає утримувати з нею родинний зв`язок», бо звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду , яким його було позбавлено батьківських прав.

Після цього, 06.07.2016 року рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 06.07.2016 року №455 відповідачу були визначені способи та часовий проміжок для виховання дитини та зобов`язано використовувати час для спілкування з малолітнім ОСОБА_6 на розвиток особистості дитини, реалізацію його прав на фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний та соціальний розвиток.

Проте, після отримання позитивного рішення суду та рішення органу опіки та піклування, що надали відповідачу шанс залишатися батьком та право виховувати власну дитину, відповідач жодним чином не підтвердив щирого або якогось бажання, спрямованого на спілкування з дитиною.

Протягом останніх трьох років відповідач жодного разу не проявив бажання хоча би поцікавитися, чи достатньо його дитина забезпечена харчуванням, чи належним чином про неї піклується мати, чи правильно дитину виховують, так, щоб вона була підготовлена до самостійного життя в обсязі, необхідному для її самоусвідомлення, в якому оточенні живе дитина, чи надають сину доступ до культурних та інших духовних цінностей, чи сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, батько не обізнаний, в чому полягає внутрішній світ дитини, про що син мріє, чи створює мати умови для отримання сином загальної, спеціальної чи професійної освіти.

Відповідно до характеристики з навчально-виховного закладу, декларації про первинну медичну допомогу освіту та медичне обслуговування дитині забезпечує мати.

Позивачка ІНФОРМАЦІЯ_2 вдруге вийшла заміж, батьком для ОСОБА_6 стала інша людина, ОСОБА_7 , громадянин США, саме він матеріально забезпечує сім`ю, дружину та двох дітей, із задоволенням проводить час із ОСОБА_6 , займається його вихованням. Кожного дня позивачка та її чоловік цікавляться успіхами хлопчика в школі, його хобі, мріями та прагненнями. Завдяки зусиллям позивачки та її чоловіка ОСОБА_8 живе в стабільному та безпечному середовищі, в атмосфері любові та турботи.

На теперішній час склалася така ситуація, коли дитина не бажає спілкуватися з відповідачем, який став для дитини сторонньою людиною.

Враховуючи обставини останніх 7 років життя ОСОБА_6 , яке проходило без участі відповідача, який нічого не вклав у дитину з того, що називається батьківським вихованням, передаванням життєвого досвіду, зважаючи на відсутність щирого бажання спілкуватися з дитиною, дають підстави стверджувати, що позбавлення відповідача батьківських прав не зашкодять хлопцю та буде в інтересах дитини. Останні три роки після ухвалення рішення на користь відповідача свідчать про те, що поведінка батька не змінилася, і довіряти або припускати, що вона зміниться неможна, так як відповідач ніяк не проявив себе по відношенню до сина як рідний батько. Сам факт відношення відповідача до виховання дитини є негативним прикладом, як неможна ставитися до батьківських обов`язків.

Просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 14 000 грн.

Представником відповідача ОСОБА_3 , адвокатом Борозенцевим С.В., надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову у повному обсязі, посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Відповідач є нормальною, доброчесною людиною. Крім дитини, ОСОБА_9 , має ще трьох дітей, яких утримує та гарно ними піклується. Бажає приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини ОСОБА_5 , якого любить, спілкуватись з ним, надавати допомогу. Своєчасно сплачує аліменти, має постійне місце роботи та проживання. Позивачка позбавляє його можливості спілкування з дитиною. Відповідач є багатодітним батьком, жодних порушень законодавства протягом останніх років не вчиняв. Підстави, визначені ст.164 СК України для позбавлення батьківських прав в даному випадку, відсутні.

Ухвалою суду від 17 липня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що після останнього рішення суду позивач з дитиною не спілкується, нічого не бажає робити для його розвитку. Вони з відповідачем домовлялись, що відповідач буде возити сина на секцію футболу, однак відповідач зробив це тільки двічі. У подальшому відмовився це робити, мотивуючи тим, що він або хворіє, або знаходиться у відрядженні. Також відповідач не дає дитині дозволу на виїзд за кордон на відпочинок або навчання, що шкодить його інтересам, оскільки у них була можливість виїхати до чоловіка на постійне місце мешкання до США, щоб дитина могла там отримати освіту. Відповідач не цікавиться взагалі, чим займається дитина, не допомагає матеріально, аліменти сплачує у встановленому законодавством мінімумі, не відвідує школу, не цікавиться його успіхами. Дитина не виявляє бажання бачити батька. За останні 3 роки відповідач не бачився з дитиною. Вона не перешкоджала батьку спілкуватися з сином.

Представник позивача адвокат Снєжко А.Г. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просила їх задовольнити, оскільки позбавлення батьківських прав відповідача цілком відповідає інтересам дитини.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що між ним та позивачкою існують складні відносини, які впливають на спілкування з сином. Він бажає бачитися з сином, приймати участь у його житті та матеріальному забезпеченні. Коли він не мав роботи, то перераховував аліменти на утримання сина поштовими переказами. З серпня 2019 року він працює, у нього за місцем роботи утримують аліменти, однак він не може їх перераховувати через пошту. Він просив позивачку надати йому реквізити для оплати аліментів, надсилав листа, однак вона не дає реквізитів, каже, щоб він відправляв аліменти поштою. З 2016 року між ним та позивачкою є непорозуміння. Після останньої зустрічі з сином, колишня дружина сказала, що він погано впливає на сина, в нього психічні розлади, почала накаляти ситуацію. Телефон сина в нього був, він дзвонив, але слухавку брала позивачка та казала, що син зайнятий або гуляє. У школі, де навчається син, також налаштовані проти нього, оскільки там же навчалася позивачка. Останній час він не спілкується з сином, оскільки позивачка йому забороняє, каже, що він погано впливає на сина. Він їздив в опіку, щоб встановили часи спілкування з дитиною, однак це нічого не змінило. До суду він не звертався, оскільки не бажає травмувати дитину.

Представник відповідача адвокат Борозенцев С.В. заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що усі заходи для того, щоб виконувати свої батьківськи обов`язки відповідачем приймалися. Між позивачем та відповідачкою склалися неприязні відносини. Вважає, що права батька, а також права дитини на спілкування з батьком порушує позивачка, оскільки вона не надає можливості для повноцінного спілкування. Було безліч телефонних розмов між позивачкою та відповідачем не предмет того, коли і як батько може спілкуватися з сином, однак згоди не досягнуто. Деякий час відповідач мало спілкувався, а останній час зовсім не спілкувався з дитиною, тому що мати заважала цьому спілкуванню. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник органу опіки та піклування Шереметьєва А.С у судовому засіданні пояснила, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини, оскільки відповідач протягом останніх трьох років не цікавився успіхами сина, його навчанням та дозвіллям, в якому оточенні живе його син, не надавав дитині доступу до культурних та духовних цінностей, самоусунувся від виховання дитини.

Вислухав пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами письмові докази, допитавши свідків, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 23.04.2013 року, позивачка ОСОБА_1 одружилась з громадянином США ОСОБА_10 23 квітня 2013 року (а.с.9).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05.10.2012 року з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07.09.2015 року зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набуття рішенням чинності та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.10).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29.01.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ОСОБА_12 про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у задоволенні позову відмовлено (а.с.12).

Рішенням Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 06.07.2016 року №455 визначено ОСОБА_3 способи участі у вихованні сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом відвідування з сином начальних закладів, медичних та оздоровчих установ, місць дитячих розваг та відпочинку, розвивальних гуртків тощо, з врахуванням бажання дитини та за її згодою. Встановлено часовий проміжок для участі у вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та спілкування з ним щотижнево у суботу з 10-00 до 18-00 та у середу і суботу з 10-00 до 18-00 під час шкільних канікул з врахуванням бажання дитини та за її згодою. Цим же рішенням зобов`язано ОСОБА_3 попередньо погоджувати з ОСОБА_1 час спілкування з дитиною, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням режиму дитини, стану її здоров`я, бажання та згоди (а.с.16).

Згідно довідки про склад сім`ї №1582 від 10.06.20019 року та довідки про реєстрацію місця проживання особи №1538 від 03.06.2019 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.17-18).

Як вбачається з характеристик з начального закладу, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 навчається у НВК (ЗОШ І-ІІІ ст.№32 ДНЗ) з першого класу, має хороший фізичний і розумовий розвиток. Мати приділяє належну увагу вихованню сина. забезпечує його всім необхідним для навчання (а.с.23-24).

З декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 13.08.2018 та від 17.04.2019 року вбачається, що мати дитини, ОСОБА_1 обрала лікаря, який надає первинну медичну допомогу неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.25-26).

Відповідач ОСОБА_3 має постійне місце роботи - працює в ТОВ «УСКТ» завідуючим господарством з 01.08.2019 року, що підтверджується довідкою №301 від 05.08.2019 року (а.с.77).

Відповідач ОСОБА_3 одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, родина має статус багатодітної, що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей та посвідченням №1750 від 02.05.2019 року (а.с.76-80).

Також встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач ОСОБА_3 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, спиртними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає

Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітнього ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , вважає доцільним позбавити батьківських прав його батька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судовому засіданні за клопотанням сторін допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона познайомилась з позивачкою та відповідачем у 2008 році під час відпочинку в Криму. З того часу підтримує відносини з позивачкою, вони з чоловіком були свідками на весіллі у позивачки, пізніше її чоловік хрестив спільну доньку позивачки та її чоловіка, ОСОБА_14 . Вони спілкуються постійно телефоном, зустрічаються, проводять свята. Відповідача з 2008 року вона не бачила. Зі слів позивачки та ОСОБА_6 , з відповідачем вони зустрічались двічі, він возив Марка на футбол. Вона буває у родині дуже часто, спілкується з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 не дуже любить казати про батька. Позивачка не перешкоджає зустрічам з батьком. ОСОБА_8 їй не казав, що батько щось подарував, або привітав з днем народження. На теперішній час ОСОБА_8 дуже сильно прив`язаний до вітчима, ОСОБА_14 , вважає його своїм батьком та авторитетом. У Марка є образа на біологічного батька, тому що він перешкоджає з`єднанню родини з вітчимом в Штатах, оскільки не дає дозвіл на виїзд Марка за кордон. По цій же причині ОСОБА_8 не зміг виїхати в мовний табір.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він знайомий з позивачкою з 2011 року, з відповідачем не знайомий. Він є хрещеним батьком молодшої доньки позивачки. З сім`єю позивачки спілкуються постійно, зустрічаються на вихідних, телефонують. Він часто спілкується з сином позивачки, ОСОБА_6 . ОСОБА_8 з батьком при ньому не спілкувався, про батька при ньому не згадував, він його не цікавить. У розмовах з ОСОБА_6 , вони спілкуються в основному, про вітчима ОСОБА_14 , який його наставляє, у якого ОСОБА_8 питає поради. Він знає, що ОСОБА_8 зустрічався з батьком, після зустрічі був розгублений.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона є донькою позивачки. Після останнього судового процесу з позбавлення батьківських прав, як вона спостерігає, відповідач не приймає участі у вихованні дитини. Вільний час дитина проводить з матір`ю, нею та молодшою сестрою, а також з вітчимом, ОСОБА_14 , коли він тут. ОСОБА_6 не розповідає щодо свого бажання спілкуватися з батьком, бачитися з батьком. Вона мешкає окремо від матері з 2015 року. Вона з ОСОБА_6 спілкується, однак про батька він не хоче розмовляти з нею. Наскільки їй відомо, відповідач не спілкується з ОСОБА_6 , при неї цього не було.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивачки. Вона так розуміє, що син відповідачу не потрібен, він не бажає їм займатися. Аліменти відповідач сплачує, однак дитині потрібно спілкування з батьком, спілкування не має ніякого. Після того, як донька та відповідач розійшлися, відповідач повинен був приїжджати до нього, брати у парк. Він брав сина один чи два рази. Був такий випадок, коли Марку було 6 років, відповідач подарував велосипед, але передав сусідам, хоча ОСОБА_8 гуляв рядом. Про цей випадок вона знає зі слів сусідів та доньки. Останні два-три роки їй невідомо, щоб батько приймав участь у вихованні дитини. Про випадки, що позивачка не дає батьку спілкуватися з дитиною їй нічого не відомо. Один раз вона спитала у ОСОБА_6 , хотів би він побачити батька, однак він ухилився від розмови. Вона мешкає окремо від доньки, но часто буває у неї. Донька скаржиться їй на неприязні відносини з відповідачем. Особисто вона відповідача давно не бачила.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки, мешкають на одній вулиці та добре знає її родину. ОСОБА_19 є доброю матір`ю та доброю сусідкою, знає її 20 років. ОСОБА_6 характеризує як вихованого хлопчика. Відповідача також вона знає, вони знаходились в добрих стосунках. Після того, як позивач та відповідачка розійшлись, вона не бачила, щоб відповідач брав дитину, дітьми весь час займається позивачка. Відповідача вона бачила 8 років тому, на шкільній лінійці ОШ № 16 у мікрорайоні «Лазурний».

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що з відповідачем разом працювали, на даний час підтримують дружні стосунки. Приблизно на протязі 3-4 років та дотепер відповідач постійно скаржиться йому на те, що колишня дружина не дозволяє йому бачитись з сином, а коли дозволяє, то він працює. Відповідача характеризує з позитивної сторони. У відповідача є ще діти, він їх бачив, у них нормальні стосунки. Роки 3-4 тому, точно він не пам`ятає, у його присутності відповідач придбавав конструктор, та вони передавали його Марку.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснила, що сторін по справі знає давно, відповідач є її кумом. Відповідач спілкувався з сином, брав його на футбол, в лікарню возив, спілкувався до того моменту, доки не заборонили спілкуватися, тому що позивач сказала, що він погано впливає на дитину. Відповідача характеризує позитивно, він не алкоголік, не наркоман, нічого поганого сказати не може. Подарки дарував, аліменти сплачує постійно, бажає спілкуватися з сином. Знала цю родину до того, як батьки ОСОБА_6 розійшлися. Фактів поганого відношення відповідача до сина вона не чула та не бачила. Після того, як позивач та відповідачка розійшлися, вона постійно спілкується з відповідачем на цю тему. Він їй скаржиться на те, що бажає бачитися з сином, але позивачка йому не дозволяє. На даний час у відповідача є родина, його діти його дуже люблять. Також з дівчинкою, яку відповідач всиновив, він добре спілкується. Відповідач намагався побачитися з сином, дзвонив ОСОБА_22 , писав смс, однак, вона не давала згоди. Також давно, він приїжджав, бажав віддати подарунок, але ОСОБА_22 не покликала ОСОБА_23 . Останній час відповідач не робив спроб особисто зустрітися з сином, мінуючи його матір, оскільки коли він робить ці спроби, виникають проблеми. З боку теперішньої дружини відповідача немає жодних перешкод для його спілкування з сином.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні пояснив, що сторін у справі знає давно. У сторін є дитина. На даний час у відповідача інша родина, сину він сплачує аліменти. На даний час він не бачиться з сином, раніше приїжджав на день народження, брав подарунки. Коли ОСОБА_22 дозволяла брати ОСОБА_23 , вони їздили у Донецьк в розважальний комплекс. Зі слів відповідача, йому відомо, що позивачка не дозволяла бачитися з сином або бачитися у визначені дні. В останній час відповідач з сином не бачився.

У судовому засіданні також був опитаний неповнолітній ОСОБА_5 , який суду пояснив, що з батьком спілкувався давно, останній раз приблизно 5 років тому. Коли йому було 5 років і до 7 років вони часто зустрічались, батько забирав його з дому, привозив до парку. Коли йому було 5 років, батько приїздив до них, вчинив сварку, ображав матір. На даний час батько не приїздить, він майже його не пам`ятає, не сумує за ним та не бажає з ним бачитися. Він бажає жити з вітчимом, він йому подобається, проводить з ним багато часу разом. Він вважає вітчима батьком.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ,зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має грунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У судовому засіданні не встановлено та позивачкою не надано доказів того, що відповідач умисно та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що у них з позивачкою склалися неприязні стосунки та вони не дійшли згоди щодо його участі у вихованні дитини, позивачка не дозволяє йому бачитися з сином, хоча він має бажання приймати участь у його вихованні.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком (матір`ю) обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько (мати) ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

У судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися конфліктні відносини, сторони не можуть дійти згоди стосовно виховання неповнолітнього сина. Приблизно три роки батько з сином не спілкуються.

Відповідач ОСОБА_3 заперечуючи проти позбавлення його батьківських прав, обґрунтував тривалу відсутність спілкування з сином конфліктом з його матір`ю, а також тим, що позивачка проти його зустрічей з сином, а він, не бажаючи травмувати сина, не наполягав на зустрічах всупереч волі матері.

Позивачка в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина, однак в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Також у судовому засіданні встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина, про що не заперечувала позивачка. Незгода позивачки з розміром аліментів, яка, на її думку є невеликою, не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав

Позивачкою не доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, позивачкою не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

З показань допитаних у судовому засіданні свідків також не встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків та його винну поведінку.

Суд також враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Суд критично оцінює висновок Органу опіки та піклування Краматорської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо його сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки даний висновок є недостатньо обґрунтованим, а тому не може бути беззаперечним доказом для підтвердження факту умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а також застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. При цьому, суд враховує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України).

Відповідно до частини другої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Отже, тлумачення наведеної норми свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить, зокрема, вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч. 3 ст. 171 СК).

У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 пояснив, що майже не пам`ятає батька, не сумує за ним та не бажає з ним бачитися. Також висловив бажання жити з вітчимом, з яким має добрі відносини.

Однак, суд при вирішенні даної справи вважає, що думка дитини, хоча і має важливе значення, однак не може бути вирішальною у даному спорі, враховуючи наявність конфлікту між батьками, постійне проживання дитини з матір`ю, а також інші обставини, що характеризують спірні правовідносини, що не виключає можливість непрямого впливу матері на думку дитини.

Також у судовому засіданні встановлено, що фактично підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав стало те, що відповідач не надає позивачці згоду на виїзд дитини за кордон, як на короткі подорожі, так і на постійне місце мешкання до США, де проживає її чоловік, як пояснила позивачка у судовому засіданні. Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні також підтвердила, що дитина ображена на батька за те, що він заважає з`єднанню сім`ї у Штатах, де живе вітчим.

Однак, така підстава для позбавлення батьківських прав не передбачена ст.164 СК України.

Крім того, у судовому засіданні позивачкою не надано доказів того, що відповідач відмовляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон, а також того, що вона зверталась до суду для отримання такого дозволу. Суд звертає увагу на те, що за відсутності згоди батька на закордонні поїздки дитини, позивачка не позбавлена права на звернення до суду з відповідним позовом.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи позивачка не надала належних та достатніх доказів умисної й винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків, які б давали підстави для застосування до ОСОБА_3 крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також наявності конфлікту між батьками дитини, які, створивши нові сім`ї, не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, а також те, що батько дитини проти позбавлення його батьківських прав заперечує, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12-13, 76 -79, 81,141, 259, 263 265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_19 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Позивач: ОСОБА_19 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, юридична адреса Донецька область, м.Краматорськ, пл.Миру, 2.

Повний текст рішення суду виготовлений 04.03.2020 року.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко