Ухвала

06 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 306/1391/16-ц

провадження № 61-5441ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне унітарне підприємство «Свалявське районне бюро технічної інвентаризації»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Джуги С. Д., Куштана Б. П., Собослоя Г. Г.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суд із позовом до Комунального унітарного підприємства «Свалявське районне бюро технічної інвентаризації» (далі - КУП «Свалявське РБТІ»), третя особа: ОСОБА_2 , про зобов`язання внести зміни до інвентарної справи.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідач є власником будинку АДРЕСА_2 .Земельна ділянка, на якій розташовані вказані будинки, належала одній сім`ї ОСОБА_4 , яка користувалася також спірним колодязем. У подальшому ОСОБА_5 подарувала своїм донькам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 2/3 нерухомості по половині кожній. Крім того, ОСОБА_5 та її сини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 нерухомість у розмірі 2/5 частинах із побудованими на ній будівлями, по половині кожному. Вона є внучкою ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_11 та ОСОБА_6 . Під час дарування частини будівель та земельної ділянки ОСОБА_5 не зазначено кому конкретно дарується колодязь, а тому її мати та тітка користувалися ним спільно і лише на початку 2009 року між нею та ОСОБА_15 (власником будинку № 27 ) почалися суперечки щодо користування колодязем.

Позивач вважає, що колодязь неправомірно включено до інвентарної справи та довідок-характеристик будинковолодіння АДРЕСА_2 , внаслідок чого він у подальшому відчужений третій особі ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, позивач просила суд зобов`язати КУП «Свалявське РБТІ» внести до інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_2 , належного на праві приватної власності ОСОБА_2 , виключивши із матеріалів інвентарної справи опис домоволодіння колодязь.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 квітня 2019 року позов задоволено. Зобов`язано КУП «Свалявське РБТІ» внести до інвентарної справи будинку АДРЕСА_2 , належного на праві приватної власності ОСОБА_2 , зміни, виключивши із матеріалів інвентарної справи опис складу домоволодіння запис «колодязь».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірний колодязь знаходиться на земельній ділянці спільного користування, між домоволодіннями № 27 та АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 грудня 2017 року, а тому внесення спірного колодязю до інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_2 порушує право позивача на користування вказаним колодязем, який є єдиним джерелом питної води для позивача.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволені позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 14 березня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 02 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_15 про внесення змін до інвентарної справи. Оскільки у вказаній справі склад учасників є тим самим (лише процесуальний статус є відмінним), предмет та підстави позову також є ідентичними, то вказані судові рішення встановлюють преюдиційні обставини для цієї справи.

18 березня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що касаційна скарга подана 13березня 2020 року, тому вона підлягає розгляду відповідно до положень ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому суд врахував предмет позову (зобов`язання внести зміни до інвентарної справи) та характер правовідносин, у яких виник спір.

Верховний Суд не встановив наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно з якими державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, та касаційна скарга не містить передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального унітарного підприємства «Свалявське районне бюро технічної інвентаризації», третя особа - ОСОБА_2 , про зобов`язання внести зміни до інвентарної справивідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик