Справа № 487/8897/19
Провадження № 2/487/894/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03.04.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Південна товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним

В С Т А Н О В И В:

06.12.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна квартири за адресою АДРЕСА_1 , від 01.11.1996 року №5721 зареєстрованого Південною товарною біржею дійсним.

Позовні вимоги позивач мотивовані тим, що згідно з договором купівлі-продажу, зареєстрованим Південною товарною біржею 01.11.1996 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 продали, а позивачі придбала квартиру АДРЕСА_2 . Правочин сторонами повністю виконаний. Договір нотаріально позивачі не посвідчували, оскільки на той час правочини зареєстровані на біржі подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. При зверненні позивачів до нотаріуса з метою відчуження квартири, нотаріусом було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був нотаріального посвідчений та запропоновано звернутися до суду. На підставі викладеного позивачі просили позов задовольнити.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Гаврасієнко В.О. від 27.01.2020 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження по справі.

До судового засідання позивачі не з`явилися, суду надали клопотання, в якому просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідачі та представник третьої особи до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.11.1996 року на Південній Товарній Біржі між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з однієї сторони, та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з іншої сторони, був укладений договір № 5721 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , без подальшого нотаріального посвідчення.

В подальшому право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за позивачами у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 16684 від 23.01.1997 року.

При укладанні договору купівлі-продажу сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ, відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у листопаді 1996 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Проте, у відповідності зі статтею 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення зазначених правовідносин, зазначений вид договору повинен був бути оформлений в нотаріальному порядку. Згідно ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

У відповідності до постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

В укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови, всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі - позивачі сплатили відповідачам ціну договору в повному обсязі, про що зазначено у договорі, а відповідачі передали позивачам предмет договору купівлі-продажу - квартиру. Також факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Отже, оскільки договір купівлі-продажу від 01.11.1996 року квартири АДРЕСА_2 було оформлено за існуючим в той час порядком, а також мала місце конкуренція норм права, можна зробити висновок, що позивачі добросовісно помилялися щодо відсутності необхідності нотаріального посвідчення договору, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 280-284,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати договір № 5721 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , укладений 01 листопада 1996 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з одного боку, та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з іншого боку, на Південній товарній Біржі - дійсним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачі:

ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 : останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Південна товарна Біржа: місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Наваринська, 3.

Суддя В.О. Гаврасієнко