Ухвала

Іменем України

06 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 154/560/16

провадження № 61-4810ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року в складі колегії суддів: Карпук А. К., Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І., у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 20 грудня 2016 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що після ухвалення рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 грудня 2016 року та набрання рішення чинності, відповідачу стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи, зокрема, з`ясовано про оплату заборгованості за кредитним договором на час розгляду справи. Дані докази не були подані нею, у зв`язку з розглядом справи без її участі.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 грудня 2016 року відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що обставина про те, що на час розгляду цивільної справи судом першої інстанції не було відомо про сплату 12 серпня 2011 року заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 648,50 доларів США не є нововиявленою, оскільки судом першої інстанції досліджувалась виписки по рахунку від 12 серпня 2011 року при постановлені рішення.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала 11 березня 2020 року до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить: скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції не звернув увагу на виписку АТ КБ «ПриватБанк» про сплату заборгованості, що була подана для підтвердження нововиявленої обставини. Крім того, 18 лютого 2020 року не могла бути присутня у судовому засіданні, у зв`язку з чим через адвоката направила клопотання про перенесення судового засідання, про що повідомлень про розгляд справи на іншу дату не було.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта та п`ята статті 423 ЦПК України).

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 грудня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат