Ухвала

08 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 752/7311/13-ц

провадження № 61-31334св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Краснощокова Є. В., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - Головне управління юстиції у місті Києві,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просили:

- визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :79:155:0007, розташовану по АДРЕСА_1 , недійсним;

- визнати за ними (позивачами) право власності на земельну ділянку площею 0,0200 га (200 кв.м) по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 ;

- визнати за ними (позивачами) право власності на земельну ділянку площею 0,0611 га по АДРЕСА_1 , яка зайнята житловим будинком та необхідна для обслуговування 1/2 частини будинку за вказаною вище адресою;

- встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відповідно до варіанту № 1 висновку судової земельно-технічної експертизи від 22 жовтня 2015 року.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 листопада 2004 року та додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 11 січня 2006 року за ОСОБА_1 , зокрема, було визнано право власності на 7/16 частки будинку АДРЕСА_2 після померлого ОСОБА_5 . За ОСОБА_2 визнано право власності на 1/16 частини будинку АДРЕСА_2 після померлого ОСОБА_5 . Тобто за ними (позивачами) визнано право власності на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 .

Іншим співвласником зазначеного будинку була ОСОБА_4 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті співвласником будинку став

ОСОБА_3 , як її спадкоємець за заповітом.

Проте до спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , не була включена земельна ділянка, право власності на яку

ОСОБА_5 набув у зв`язку з отриманням ним у дар земельної ділянки, площею 200 кв.м по АДРЕСА_1 за договором дарування, укладеним між ним та ОСОБА_4 29 січня 2000 року.

У встановленому законом порядку набули право власності на земельну ділянку площею 200 кв.м по АДРЕСА_1 , оскільки проживали зі спадкодавцем ОСОБА_5 на момент його смерті та фактично вступили у володіння спадковим майном.

У зв`язку з набуттям права власності на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 набули і право власності на частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для його обслуговування.

Посилаючись на вищевикладені обставини, просили позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 16 травня

2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції дійшов висновку, що за життя ОСОБА_5 не оформив право власності на подаровану йому земельну ділянку площею 0,0200 га, а тому ця земельна ділянка йому не належала.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилено.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції, залишив його без змін і зазначив, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18 серпня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 1 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,010 га кадастровий номер

:79:155:0007, розташовану на території АДРЕСА_4 , з цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки - обслуговування жилого будинку і господарських будівель, видане Другою державною нотаріальною конторою 08 листопада 2012 року, реєстровий

№ 6-1583 ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на земельну

ділянку площею 0,0200 га (200 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0300 га (300 кв.м), за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташована 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 та необхідна для обслуговування цієї 1/2 частини будинку.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,0500 га (500 кв.м), за адресою: АДРЕСА_1 , яка зайнята під 1/2 частиною житлового будинку та необхідна для обслуговування цієї 1/2 частини будинку.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 загальною площею 0,1621 га відповідно до варіанту № 1 Висновку експертів за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 22 жовтня 2015 року № 17326/14-41/173267/14-43 між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 наступним чином:

Виділено співвласникам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 у спільне користування земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 170 кв.м (0,0170 га), яка забезпечує можливість користування (здійснення під`їзду, проходу) до житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка обмежена лініями розподілу та позначена точками: 3-2-23-24-25-26-27-28-29-9-8-7-6-5-4-3, що зображена на схемі в додатку № 1 до Висновку експертів за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 22 жовтня 2015 року № 17326/14-41/173267/14-43.

Для доступу та обслуговування відповідної частини житлового будинку співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділено у користування земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею

0,0726 га (726 кв.м), яка згідно з варіантом № 1 розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , викладеним у Висновку експертів за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи

від 22 жовтня 2015 року № 17326/14-41/173267/14-43, обмежена лініями розподілу:

- від точки «1» лінія розподілу проходить по АДРЕСА_1 через точки «17», «18», в точку «19»;

- від точки «19» лінія розподілу проходить по правій лінії ділянки через точки «20», «21», в точку «22»;

- від точки «22» лінія розподілу проходить по тильній межі ділянки довжиною 11,36 м в точку «12»;

- від точки «12» лінія розподілу проходить довжиною 36,32 м в точку «11»;

- від точки «11» лінія розподілу довжиною 2,87 м проходить в точку «10»;

- від точки «10» лінія розподілу проходить довжиною 6,92 м в точку «9», яка розташована на куті жилого будинку;

- від точки «9» лінія розподілу проходить по стіні житлового будинку через точки «29», «28», «27», «26», «25», «24», «23», в точку «2», яка розташована на відстані З,01 м від кута будинку;

- від точки «2», яка розташована на відстані 3,01 м від кута будинку, лінія розподілу проходить довжиною 8,00 м в точку «1», яка знаходиться по АДРЕСА_3 .

Для доступу та обслуговування відповідної частини житлового будинку та господарських будівель співвласнику ОСОБА_3 виділено в користування земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,0726 га (726 кв.м), яка згідно з варіантом № 1 розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , викладеним у Висновку експертів за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 22 жовтня 2015 року № 17326/14-41/173267/14-43, обмежена лініями розподілу:

- від точки «15», лінія розподілу проходить по АДРЕСА_1 через точку «16» в точку «1»;

- від точки «1» лінія розподілу проходить довжиною 8,00 м в точку «2», яка знаходиться на відстані 3,01 м від кута будинку;

- від точки «2», яка знаходиться на відстані 3,01 м від кута будинку, лінія розподілу проходить по стіні житлового будинку через точки «З», «4», «5 «6», «7», «8», в точку «9», яка знаходиться на куті будинку;

- від точки «9» лінія розподілу, яка знаходиться на куті будинку, проходить довжиною 6,92 м в точку «10»;

- від точки «10» лінія розподілу проходить довжиною 2,87 м в точку «11»;

- від точки «11» лінія розподілу довжиною 36,32 м проходить в точку «12», яка знаходиться на тильній межі ділянки;

- від точки «12» лінія розподілу проходить довжиною 12,99 м по тильній межі в точку «13»;

- від точки «13» лінія розподілу проходить по лівій межі через точку «14» в точку «15».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_5 набув права власноті на земельну ділянку площею 0,200 га по АДРЕСА_1 за договором дарування частини земельної ділянки

від 29 січня 2000 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрижак Я. А., проте не зареєстрував це право у зв`язку зі смертю, що не може бути підставою для позбавлення права власності.

Факт проживання позивачів у спірному будинку з 1996 року встановлений рішенням Голосіївського районного суду місті Києва від 24 листопада 2004 року, а тому вони набули право власності на земельну ділянку площею 200 кв.м., яку набув за договором дарування частини земельної ділянки

від 29 січня 2000 року, померлий ОСОБА_5 .

Видача свідоцтва про право на спадщину на ім`я відповідача на всю земельну ділянку, включаючи і 0,0200 га, яку набув за договором дарування частини земельної ділянки від 29 січня 2000 року померлий

ОСОБА_5 , й отримана позивачками у спадок, порушує права останніх.

У зв`язку з набуттям позивачами 24 листопада 2004 року права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , позивачі набули і право власності на частину земельної ділянки, яка знаходиться під житловим будинком та необхідна для її обслуговування, відповідно до норм статей 120 ЗК України та статей 377 ЦК України.

Встановлюючи між сторонами порядок користування земельною ділянкою, апеляційний суд виходив із того, що між сторонами постійно виникають конфлікти щодо порядку користування спірною земельною ділянкою.

14 листопада 2017 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року в частині задоволених позовних вимог та залишити в силі рішення Голосіївського районного суду міста Києва

від 16 травня 2016 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд не навів в своєму рішенні мотивів з яких скасував свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане на ім`я ОСОБА_3 .

Суд не взяв до уваги обставини, встановленні рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 березня 2009 року та які відповідно до положень частини третьої статті 61 ЦПК України (в редакції 2004 року) не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи.

Крім того, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_5 набув права власності на частину земельної ділянки площею 0,0200 га, оскільки за життя не отримав документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, а також частина земельної ділянки в натурі не виділялась.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Голосіївського районного суду міста Києва.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

У травні 2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами цивільної справи передано судді-доповідачу.

Розпорядженням від 12 червня 2019 року № 682/0/226-19 за касаційним провадженням № 61-31334св18 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 12 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши аргументи касаційної скарги, дійшла таких висновків.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 689/26/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на земельну ділянку та визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Оскільки правовідносини у справі № 689/26/17, яку передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, подібні правовідносинам у справі

№ 752/7311/13-ц, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 752/7311/13-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 752/7311/13-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Головне управління юстиції в місті Києві, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на земельну ділянку у зв`язку з набуттям права власності на жилий будинок, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та встановлення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 689/26/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
Є. В. Краснощоков
В. П. Курило