Справа № 2-2143/2006
Провадження № 4-с/628/2/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області
в складі: головуючого - судді Коваленко .О.А.
за участю: секретаряГорбашової І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Куп`янську скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області Трегуб Єлизавети Валеріївни та старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області Курило Романа Сергійовича , -
ВСТАНОВИВ:
13 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення головного державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області Трегуб Єлизавети Валеріївни та старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області Курило Романа Сергійовича, вказавши наступне.
В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу просить задовольнити. В подальшому в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд скарги у його відсутність, скаргу просить задовольнити.
Головний державний виконавець МРВ ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області Трегуб Є.В. в судовому засіданні заперечувала проти скарги та пояснила, що розрахунок нею здійснено без порушення вимог законодавства, постанова про обмеження боржника у праві виїзду за межі України була також винесена правомірно на підставі розрахунку заборгованості, в травні 2019 року дане виконавче провадження передано до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області для подальшого виконання. В подальшому в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд скарги у її відсутність, в задоволенні скарги просить відмовити.
Стягувач в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги за безпідставністю. В подальшому в судове засідання не з`явилась.
Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 листопада 2006 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно до її повноліття, починаючи з 11.10.2006 року. (а.с.9).
На підставі вищевказаного рішення суду Куп`янським міськрайонний судом Харківської області 16 липня 2010 року був виданий виконавчий лист № 2-2143/2006 (а.с.40).
28 березня 2019 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області Курило Р.С. винесено постанови у виконавчому провадженні ВП №21148327, якими обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межи України, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, (а.с. 43-46).
За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України..
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з ч. 3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Згідно з п. 4 Розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 СК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Таким чином, розмір заборгованості по сплаті аліментів визначається державним виконавцем на підставі інформації, наданої платником аліментів.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.
ОСОБА_1 в скарзі зазначає, що він щомісячно надавав державному виконавцю квитанції про сплату аліментів, письмові пояснення та свій розрахунок заборгованості, проте він не був врахований державним виконавцем. Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що він звертався із заявою до державного виконавця щодо здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів.
Як вбачається з власного розрахунку заявника, дослідженого в судовому засіданні, заборгованість по аліментам за період з березня 2008 року по травень 2018 року включно становить 2310, 20 грн. Згідно скарги ОСОБА_1 державний виконавець, дії якого оскаржуються, склав розрахунок заборгованості по аліментам неправомірно, проте доказів щодо неправомірних дій державного виконавця матеріали справи не містять, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що він звертався із заявою про здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів, виконавче провадження № 21148327 не було досліджено в судовому засіданні, так як постановою старшого державного виконавця МРВ ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області Курило Р.С. від 28 травня 2019 року виконавчий лист № 2-2143, виданий 13.11.2006 року Куп`янським міськрайонний судом Харківської області передано до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області (а.с.88,89).
Відповідно до положень ст.ст.76,77,78,80,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що скарга необгрунтована, а тому в її задоволенні відмовляє.
Вирішуючи вимоги скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними та скасування постанови державного виконавця від 28.03.2019 року у виконавчому провадженні ВП №21148327 , суд вбачає наступне.
Згідно частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не спростовується учасниками судового розгляду, що ОСОБА_1 було відомо про зобов`язання зі сплати аліментів, розгляд питання в порядку ст. 435 ЦПК України про розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами не ініціював, доказів про відсутність заборованості по сплаті аліментів не надав. Таким чином, оскаржуване рішення та дії державного виконавця про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межи України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі здійснені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень державного виконавця та спрямовані на практичну реалізацію виконання рішення суду про стягнення аліментів, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання.
Таким чином, з наявних матеріалів справи не вбачається порушення державним виконавцем прав, свобод чи законних інтересів заявника при здійсненні дій по виконанню рішення суду, тому дії державного виконавця є законними та обґрунтованими.
За таких обставин, скарга задоволенню не підлягає .
Керуючись ст.ст. 260, 268, 447-451 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області Трегуб Єлизавети Валеріївни та старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області Курило Романа Сергійовича - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області протягом 15 днів з дня її складення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» визначений цим судовим рішенням процесуальний строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.
Повний текст ухвали складений 10 квітня 2020 року.
Головуючий Коваленко О.А.