Справа № 638/2403/20
Провадження № 2-о/638/103/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряда І.В.

за участю секретаря Башинської К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Шевченківський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

19.02.2020 заявник звернулась з зазначеною заявою, в обґрунтування якої зазначено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ленінакан Руспубліки Вірменія. З 1978 року приїхав до м. Харкова та з цього часу постійно проживає на території України. З 1978 року по теперішній час на території України він навчався, працював, отримував водійське посвідчення, дипломи про закінчення технікуму, інституту, перебував на військовому обліку у Дзержинському РВК м. Харкова. На теперішній час його сестра ОСОБА_2 бажає отримати громадянство України, однак в усній формі їй було відмовлено та роз`яснено, що необхідно підтвердити факт проживання брата на території України до 24.08.1991. У зв`язку з чим заявник просить встановити факт його постійного проживання на території України до 24.08.1991.

Заявник ОСОБА_1 та його представник звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи за їх відсутністю, заяву підтримали, просили задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, звернулись з заявою з проханням розглядати справу за його відсутності.

Предстанвиком заінтересованої особи надано відзив, у якому зазначено, що ГУ ДМС просить прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ленінакан Руспубліки Вірменія.

З копії трудової книжки серія НОМЕР_1 вбачається, що у період з 15.02.1978 по 26.08.1986 та у період з 08.07.1988 по 29.01.1992 ОСОБА_1 працював на території м. Харкова, Україна.

02.08.1979 ОСОБА_1 було видано водійське посвідчення на управління транспортними засобами, що підтверджується копією особової картки водія, яка видана Державною автомобільною інспекцією МВС УВС в Харківській області.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1978 року по 1980 рік навчався у Харківському технікумі радянської торгівлі, що підтверджуються копією диплома серія НОМЕР_2 . Окрім того, у період з 1980 р. по 1986 р. навчався у Харківському інституті громадського харчування, що також підтверджується копією диплома НОМЕР_3 .

Відповідно до військового квитка НОМЕР_4 та відмітки у паспорті громадянина України серія НОМЕР_5 ОСОБА_1 перебував на війському обліку у Дзержинському РВК м. Харкова з 14.12.1982.

З копії домової книжки вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 у період з 14.11.1990 по 29.01.1993.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

При цьому, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Суд вважає, що у матеріалах справи наявні докази, якими підтверджено факт проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 294, 315-319, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Шевченківський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України до 24 серпня 1991 року.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID19), строки, визначені ст. 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя І.В. Семіряд