Рішення

Іменем України

08 квітня 2020 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Малярчука В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буданівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Буданівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, третя особа: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на 2/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , з яких 1/2 частки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 1/2 частка як за членом колишнього колгоспного двору. Позивачка не може отримати у державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на дане спадкове майно, а тому змушена звернутися з позовом до суду.

У судове засідання позивачка не з`явився, однак в позові вказала про те, що справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та проти позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи Теребовлянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без його участі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 30 квітня 1991 року, виданого Буданівською сільською радою народних депутатів виконкомом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить до колгоспного двору, що складається з 2 членів, головою якого є ОСОБА_2 .

Відповідно до довідок Буданівською сільської ради, Теребовлянського району, Тернопільської області № 184, виданої 06.02.2020 року, № 795 від 31.07.2019 року, про те, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями, який розташований у АДРЕСА_1 , дійсно належить до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_2 , та складається з одного члена: ОСОБА_1 (дружина).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що в АДРЕСА_1 , були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із врахуванням рівності їх часток.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в АДРЕСА_1 , які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності по 1/2 частці вказаного будинковолодіння, зокрема: ОСОБА_2 , як голові колишнього колгоспного двору належало 1/2 частка вищевказаного будинковолодіння, іншому співвласнику ОСОБА_1 належало 1/2 частці вищевказаного будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27 березня 2006 року.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружилися 19 серпня 1961 року.

Відповідно до спадкування за законом (першої черги) ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка фактично вступила в оперативне управління спадковим майном після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інші спадкоємці в нотаріальну контору не зверталися.

Постановою виданою завідувачем Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутовою О.М. від 14 січня 2020 року № 11 02 - 14 було відмовлено ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вартість спадкового майна складає 208350 грн., що підтверджується висновком про вартість майна, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації від 17.09.2018 року.

Позивачка фактично вступила в оперативне управління спадковим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши за ОСОБА_1 право власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , з яких: 1/2 частки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ), та 1/2 частка як за членом колишнього колгоспного двору.

Керуючись ст. ст.4,10,12,13,76,80,258,259,263-265,268,273,355 ЦПК України, ст.ст.392,1261,1268 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , з яких: 1/2 частки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ), та 1/2 частка як за членом колишнього колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовляський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядається вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий: