Номер провадження: 22-ц/813/1545/20
Номер справи місцевого суду: 2-6241/10
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Флай Фінанс» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Флай Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі відділення «Одеської регіональної дирекції» ВАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Вадіта», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія Флай Фінанс» звернулось до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме замінити первісного стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія Флай Фінанс», посилаючись на те, що на виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 22 травня 2014 року по даній справі стягнуто на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №13.83-41/08-СК від 09 червня 2008 року в розмірі 72 748 875,78 грн.. На виконання вказаного рішення Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист на підставі якого 25 червня 2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України було відкрито виконавче провадження №47962065.

На даний час виконавче провадження не закрито, процедура примусового стягнення боргу за виконавчим документом триває.

23 березня 2018 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Флай Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором №13.83-41/08-СК від 09 червня 2008 року та кредитним договором №13.86-40/08-СК від 13 червня 2008 року.

На підставі вище викладеного ТОВ «Фінансова компанія Флай Фінанс» звернулось до суду із заявою та просило суд задовольнити її вимоги в повному обсязі з наведених у заяві правових підстав.

Справу розглянуто за відсутності належно сповіщених сторін.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія Флай Фінанс» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги заяви в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно.

Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи в день судового засідання сторонами надано не було, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою, а тому судова колегія прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю учасників справи, за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 08 квітня 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України, зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частинами 1-3 статті 442 ЦПК України передбачено, що, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Положення статей 512, 513 ЦК України передбачають, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 516 ЦК України).

Усуваючи розбіжності у застосуванні статей 512, 514 ЦК України, статті 378 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» Верховний Суд України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13, дійшов правового висновку, а саме, «виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області по справі №2-6241/10 від 22 травня 2014 року, згідно якого в тому числі з ОСОБА_3 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №13.83-41/08-СК від 09 червня 2008 року в розмірі 72 748 875,78 грн., Приморським районним судом м. Одеси 19 травня 2015 року був виданий відповідний виконавчий лист.

На підставі виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси, виданого 19 травня 2015 року по справі №2-6241/10, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» боргу в сумі 72 750 695, 78 грн., 27 травня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження №47696459.

Згідно інформації, отриманої з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №47696459 до теперішнього часу не закрито, процедура примусового стягнення боргу за виконавчим документом триває.

26 червня 2018 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Флай Фінанс» звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, в якій просив замінити сторону у виконавчому провадженні №47962065, а саме: замінити первісного стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Флай Фінанс» мотивуючи свої вимоги тим, що 23 березня 2018 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Флай Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором №13.83-41/08-СК від 09 червня 2008 року та кредитним договором №13.86-40/08-СК від 13 червня 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну кредитору, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано суду належних доказів виконання умов Договору від 23 березня 2018 року укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Флай Фінанс» про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором №13.83-41/08-СК від 09 червня 2008 року та кредитним договором №13.86-40/08-СК від 13 червня 2008 року і, відповідно, доказів переходу до заявника права вимоги по вказаному договору.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина 5 статті 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина 2 статті 22, стаття 64 Конституції України).

Положення пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства обов`язковість рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно положень статті 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.ХІ.50), яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень статей 3, 15 ЦК України, статей 1, 4, 5 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом виконання рішень суду.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року №2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права (абзац 2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, абзац 3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 року).

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач та боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду однієї із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати. Ратифікуючи Конвенцію. Отже для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 1835/91, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися , зокрема, внаслідок договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина тертя статті 656 ЦК України; (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України; (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за заявою заінтересованої сторони. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 листопада 2013 року №6-122цс13.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року №2-3627/09 (провадження №61-16520сво18) зазначено, «що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічний правової висновок зробив Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі №520/4403/14 (провадження №61-19860св18).

Дослідивши надану заявником копію договору про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року суд першої інстанції звернув увагу на положення договору:

п. 1.1.5. ціна договору певна сума грошових коштів, що передається новим кредитором первісному кредитору, як оплата за набуття права вимоги за цим договором, розмір якої визначається сторонами в порядку та на умовах, передбачених цим договором;

3.1.3. право вимоги переходить до нового кредитора з моменту зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, вказаний в п. 12 цього договору, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до боржника стосовно його заборгованості по кредитному договору та зобов`язань поручителів, боржника та/або його майнових поручителів стосовно їх зобов`язань по Договорам забезпечення. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав»,

але не звернув уваги на пункт 4.1. договору, яким встановлено, що ціна договору складає 1 314 049 грн.. При цьому сплачені новим кредитором первісному кредитору за попередній договором відступлення права вимоги грошових зобов`язань, укладеним між сторонами 11 вересня 2017 року, грошові кошти у розмірі 260 730,00 грн. враховуються в якості оплати ціни договору за цим договором.

На виконання умов договору, на платіжного доручення №91 від 22 березня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія Флай Фінанс» перерахувало на рахунок ПАТ «ВТБ Банк» грошові кошти в розмірі 1 053 319 грн..

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що ТОВ «Фінансова компанія Флай Фінанс» виконало умови договору від 23 березня 2018 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Флай Фінанс» про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором №13.83-41/08-СК від 09 червня 2008 року та кредитним договором №13.86-40/08-СК від 13 червня 2008 року в повному обсязі й став новим кредитором по відношенню до боржника стосовно його заборгованості по кредитному договору та зобов`язань поручителів, боржника та/або його майнових поручителів стосовно їх зобов`язань по Договорам забезпечення.

Крім того, відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти дії згідно Закону України «Про виконавче провадження» й заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватись на будь-якій стадії процесу.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та не правильно вирішив питання про заміну кредитора у виконавчому провадженні, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення постанови, яким задовольнити заяву ТОВ «Фінансова компанія «ФЛАЙ ФІНАНС» про заміну сторони у виконавчому провадженні №47962065, а саме: замінити первісного стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Флай Фінанс» за договором від 23 березня 2018 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Флай Фінанс» про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором №13.83-41/08-СК від 09 червня 2008 року та кредитним договором №13.86-40/08-СК від 13 червня 2008 року.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Флай Фінанс» задовольнити частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Флай Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні №47962065 задовольнити.

Замінити первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» () на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флай Фінанс» () за договором від 23 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Флай Фінанс» про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором №13.83-41/08-СК від 09 червня 2008 року та кредитним договором №13.86-40/08-СК від 13 червня 2008 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 08 квітня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

Р.Д.Громік