Справа № 303/5045/20
Номер рядка статистичного звіту -45
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 жовтня 2020 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої-судді Гутій О.В.
за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.
розглянувши у спрощеному провадженні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування житлового будинку від 12.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1768. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, які доводяться позивачу батьком та дядьком, однак в даному будинку не проживають протягом тривалого часу. Посилається, що оскільки вона є власником будинку, а дані особи залишаються зареєстрованими в ньому, цим порушуються її права на вільне володіння та користування своїм майном, у зв`язку з чим просить позов задоволити.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належними чином, подала заяву, в якій просила розглядати справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задоволити, щодо заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили та не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву.
Беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку від 12.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1768, будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Зазначене також підтверджується витягом про реєстрацію права власності від 12.08.2020 року (а.с. 6-8).
Відповідно до довідки, виданої виконкомом Кольчинської сілької ради № 2/69 від 27.08.2020 року, у вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - батько, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дядько та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дядько. Власник будинку ОСОБА_1 (а.с. 9).
З акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 27.08.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає в будинку АДРЕСА_1 з 1999 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає в будинку АДРЕСА_1 з 2013 року ( а.с. 10).
Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
За змістом ст. 156 ЖК України право на користування житлом мають члени сім`ї, власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З огляду на те, що позивач є власником будинку, відповідачі не проживають в спірному будинку, а тому позов про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 41 Конституції України,ст.ст. 316, 318, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 156 ЖК України, ст.ст. 2, 12, 18, 76-77, 81, 141, 247, 274-279, 263-265, 268, 280-282, 354-355 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням задоволити.
Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 26 жовтня 2020 року.

Головуюча О.В.Гутій