Справа №464/1662/20
пр № 2-з/464/21/20
У Х В А Л А

13 квітня 2020 року м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Рудакова І. П.,

за участю секретаря судових засідань Захарчук О. Ю.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - не викликались,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву представника позивача Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» - адвоката Лаврів В. П. про забезпечення позову у справі № 464/1662/20,

за участю представників учасників справи: представник позивача не викликався,

в с т а н о в и в:

у провадженні суду перебуває справа за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення в солідарно заборгованості за кредитним договором у розмірі 49367,39 грн.

25 березня 2020 року представником позивача направлено на адресу суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно відповідачів. В обґрунтування заяви покликається на те, що між ПАТ «Фольксбанк» (правонаступник позивач) та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір. У забезпечення виконання зобов`язань за спірним договором укладено договори поруки з відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . У зв`язку із невиконання умов кредитного договору утворилась спірна сума, яку позивач просить стягнути в солідарно з відповідачів. Позивачу відомо про належність на праві власності відповідачу ОСОБА_3 транспортного засобу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію. Заборгованість за кредитним договором тривалий час не сплачується, а тому наявна ймовірність неможливості виконання рішення суду. Предмет позову та заявлений захід забезпечення позову взаємопов`язані між собою. Не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання судового рішення у майбутньому. Просить заяву задовольнити.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, у відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення доказів, оглянувши матеріали справи № 464/1662/20, суд прийшов наступного.

Згідно ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 цього Кодексу позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог; пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із позовом представник позивача просить стягнути заборгованість за кредитним договором, яка утворилась внаслідок невиконання вимог кредитного договору.

Однак, дослідивши аргументи викладені у заяві про забезпечення позову, така не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Крім того, позивач посилається лише на загальні підстави для накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, що не забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення; переконливих доводів щодо причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувань його необхідності, тощо, не навів.

Разом із тим, даних щодо дійсної і реальної загрози вчинення будь-яких дій щодо рухомого і нерухомого майна відповідачами та невиконання майбутнього рішення матеріали справи не містять.

Покликання сторони позивача про належність на праві власності поручителю ОСОБА_3 транспортного засобу, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на який просить накласти арешт, не є співмірним із заявленими позовними вимогами про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Окрім цього, виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечені договорами поруки укладеними між банком та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене вище, суд не встановив співмірності розміру позовних вимог із обраними способами забезпечення позову. Матеріали справи не містять жодних доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Враховуючи інтереси не тільки позивача, але й відповідачів про яких відсутні будь-які дані у суді, співмірність способів забезпечення позову із предметом спору, суд прийшов висновку, що у заяві необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 260, 261, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» - адвоката Лаврів В. П. про забезпечення позову у справі № 464/1662/20 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19) процесуальний строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 13 квітня 2020 року.

Суддя І. П. Рудаков