У Х В А Л А

07 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 755/11999/19

провадження № 61-5310ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФІ ТРЕЙД» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» про розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд», згідно з яким просила: розірвати договір купівлі-продажу від 28 липня 2019 року та стягнути грошові кошти у сумі 6 599,00 грн з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд»; зобов`язати ТОВ «Комфі Трейд» перерахувати грошові кошти у сумі 6 599,00 грн на її особистий рахунок, з якого було здійснено оплату.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 28 червня 2019 року у магазині відповідача, який знаходиться за адресою: м. Київ, Дніпровська набережна, 33, нею було придбано в оплату частинами навушники Apple AirPods with Charging Case МV7N2RU/A (s.n. GRNYNS5NLX2Y) вартістю 6 599,00 грн.

Разом з тим, виявивши недоліки функціональності придбаного товару, зокрема відсутність з`єднання навушників з телефоном, 08 липня 2019 року вона звернулася до магазину відповідача, працівники якого, в свою чергу, повідомили про необхідність відправлення навушників до сервісного центру.

У зв`язку з зазначеним, вона передала навушники на діагностику до сервісного центру через магазин відповідача, про що було складено Акт прийому-передачі товару до сервісу № WKIF від 08липня 2019 року.

При цьому, після ознайомлення зі змістом вказаного Акту, зокрема щодо строків гарантійного ремонту, нею було висловлено свою незгоду стосовно 31-го денного строку ремонту, про що зроблено відповідну відмітку на своєму екземплярі Акту, оскільки свій екземпляр останнього відповідач надати відмовився.

В подальшому, відповідачем через кур`єрську службу «Нова пошта» було відправлено навушники до сервісного центру «АСЦ Асбис Украина», який відповідно до інформації з офіційного сайту «Нова пошта» отримав вказане відправлення 10 липня 2019 року.

Водночас, оскільки за період з 10 липня 2019 року по 22 липня 2019 року позивачу не надавалася інформація щодо результатів діагностики навушників, 22 липня 2019 року позивач звернулася до відповідача з відповідним запитом, у відповідь на який відповідач повідомив про те, що було виявлено поломку лівого навушника, а ремонт буле відбуватися шляхом заміни лівого навушника.

Того ж дня позивач звернувся з електронним листом до сервісного центру з проханням надати висновок щодо неможливості усунення істотного недоліку в строк до 14 календарних днів, однак відповіді на вказаний лист надано не було.

У зв`язку з цим, 22 липня 2019 року позивач звернувся до з електронним листом до відповідача, в якому повідомив про неможливість сервісного центру усунути істотний недолік у строк до 14 календарних днів, а також просив розірвати договір купівлі-продажу та повернути сплачені за товар кошти, або надати нові навушники Apple аналогічної моделі. Аналогічна заява була передана позивачем особисто відповідачеві 23 липня 2019 року.

Крім того, 25 липня 2019 року позивачем було надіслано лист до сервісного центру, в якому він, посилаючись на перебування товару на ремонті більше 14 днів, просив не здійснювати подальший ремонт навушників.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що заява про розірвання договору та повернення коштів відповідачем розглянута не була, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити з підстав, передбачених положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 позов задоволено. Розірвано договір купівлі-продажу від 28 липня 2019 року, укладений між ТОВ «Комфі Трейд» та ОСОБА_1 на придбання навушників «Apple AirPods» with Charging Case MV7N2RU/A вартістю 6 599,00 грн. Стягнуто з ТОВ «Комфі Трейд» на користь ОСОБА_1 6 599,00 грн. Стягнуто з ТОВ «Комфі Трейд» в дохід держави 768,40 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року вищевказане рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року 28 лютого 2020 року ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» залишено без змін.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку заявник обґрунтував тим, що дана справа оскаржується з підстав, передбачених підпунктами «а»та«в»пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційній скарзі ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки судами не завжди однаково застосовуються норми передбачені абзацом 1 частини першої, абзацом 2 частини дев`ятої, частини чотирнадцятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, у оскаржуваних судових рішеннях та у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2018 року у справі № 661/67/16-ц, у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №381/3693/16-ц, у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2008 року у справі №6-6920св08, у постанові апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року у справі 501/367/18, у постанові Донецького апеляційного суду від 06 листопада 2018 року у справі №235/1838/18, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім цього, ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки заявник має намір поширити інформацію про результати розгляду даної касаційної скарги та відповідні правові висновки через публічні джерела поширення інформації необмеженому колу споживачів з метою формування громадської обізнаності з юридичних питань у сфері захисту прав споживачів. Постанова Верховного Суду у даній справі сприятиме законності при здійсненні діяльності ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД», тому справа має виняткове значеннядля заявника.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 102 грн.

Ціна позову в цій справі в частині вимог майнового характера (стягнення грошових коштів) становить 6 599, 00грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн).

Предметом позову є також вимога немайнового характеру про розірвання договору купівлі-продажу, що не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики, а тому справа є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження) та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищуєдвісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Справа є малозначною в силу змісту правовідносин та їх регулювання не представляє значної складності, ціна позову в якій не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 250 = 525 500, 00 грн) та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

При визначенні справи малозначною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у судових рішеннях, на які посилається заявник, встановлені обставини, які не є тотожними обставинам, встановленим судами в цій справі.

Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки посилання заявника, на те, що касаційна скарга становить значний суспільний інтерес та має для ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД»виняткове значення, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274 або пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалені у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФІ ТРЕЙД» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» про розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко