Справа № 211/444/20
Провадження № 2/211/945/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 квітня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

у відсутність сторін , розглянувши в спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача Криворізької міської ради та просить суд визнати за нею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0623 га, кадастровий номер: :03:374:0014, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь ОСОБА_1 ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.08.2015 року, серія НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею

0,0623 га, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:374:0014, що належала

померлому на праві власності.

ОСОБА_1 , є спадкоємицею за заповітом, який складено

ОСОБА_2 та посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського

нотаріального округу Дніпропетровської області - Кульбідою Н.М.

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Четвертої

Криворізької державної нотаріальної контори - Артеменко Л.М. із заявою про

прийняття спадщини, за якою 26.01.2016 р. була заведена спадкова справа № 58494261.

На її заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом 03.12.2019 р.

було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У відмові нотаріус вказала на те, що подані ОСОБА_1

документи містять розбіжності, а саме в реєстраційних документах неправильно

зазначено кадастровий номер земельної ділянки, тому їй необхідно відмовити у видачі

свідоцтва про право на спадщину.

Отже, зважаючи на те, що в позасудовому порядку отримати спадщину

неможливо, ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з даною позовною заявою.

Як вбачається з рішення Криворізької міської ради від 28.05.2014 року № 2731 ОСОБА_2 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) і передаються безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і в технічній документації правильно зазначений кадастровий номер, а саме земельна ділянка площею 0,0623 та, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:374:0014, такий самий кадастровий номер зазначений у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.11.2019р. та у Кадастровому плані земельної ділянки .

Із зазначеними документами та заявою про видачу свідоцтва про право власності ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області.

13.06.2014 року ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 22938879, в якому ОСОБА_3 , державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби КМУЮ Дніпропетровської області було допущено помилку, а саме неправильно зазначено кадастровий номер: :374:0014, замість правильного :03:374:0014. а у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.06.2014 року допущено помилку Державним реєстратором та неправильно зазначено кадастровий номер: :03:374 .

Свої діями державний реєстратор Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області - ОСОБА_4 О ОСОБА_5 допустила помилку під час реєстрації права власності земельної ділянки, через те нотаріусом виявлені розбіжності в документах та відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя ОСОБА_2 однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку, оскільки враховуючи вимоги чинного законодавства, не може звернутися до державного реєстратора із заявою про виправлення допущених помилок. Хоча з наданих документів вбачається, що земельна ділянка площею 0,0623 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:374:0014 дійсно належить на праві власності ОСОБА_2 , а розбіжності в документах, а саме неправильно зазначений кадастровий номер земельної ділянки - помилка державного реєстратора Коробко М.О.

Крім того, на земельній ділянці площею 0,0623 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:374:0014 розташований житловий будинок та відповідно до Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 17.06.1977 року власником є ОСОБА_2 .

Зважаючи на зазначені приписи законів ОСОБА_2 є власником зазначеної земельної ділянки, а відповідно ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом набуває право власності на земельну ділянку площею 0,0623 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:374:0014.

Оскільки ОСОБА_2 помер, а враховуючи норми чинного законодавства, неможливо внести зміни в реєстраційні документи на земельну ділянку та усунути розбіжності, зазначені в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 13.06.2014 року, позивач звернулася до суду.

Ухвалою суду від 24 січня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Ухвалою суду від 03.03.2020 року за клопотанням представника позивача було витребувано від Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори ( адреса 50086, м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, буд. 16), копію спадкової справи № 14/2016, номер у Спадковому реєстрі 58494261, заведеної після смерті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача ОСОБА_6 до суду надав заяви про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача заперечень щодо вимог позивача не мають, у разі відсутності інших спадкоємців, при винесення рішення покладаються на розсуд суду.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 41 Конституції України та частин першої та другої статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь ОСОБА_1 ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.08.2015 року, серія НОМЕР_2 . (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею

0,0623 га, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:374:0014, що належала

померлому на праві власності. ( а.с. 11).

ОСОБА_1 , є спадкоємицею за заповітом, який складено

ОСОБА_2 та посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського

нотаріального округу Дніпропетровської області - Кульбідою Н.М. , що підтверджено матеріалами спадкової справи.

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Четвертої

Криворізької державної нотаріальної контори - Артеменко Л.М. із заявою про

прийняття спадщини, за якою 26.01.2016 р. була заведена спадкова справа № 58494261. ( а.с. 17 - витяг).

На її заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом 03.12.2019 р.

було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У відмові нотаріус вказала на те, що подані ОСОБА_1

документи містять розбіжності, а саме в реєстраційних документах неправильно

зазначено кадастровий номер земельної ділянки, тому їй необхідно відмовити у видачі

свідоцтва про право на спадщину. ( а.с. 18 - постанова).

Як вбачається з рішення Криворізької міської ради від 28.05.2014 року № 2731 ОСОБА_2 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) і передаються безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і в технічній документації правильно зазначений кадастровий номер, а саме земельна ділянка площею 0,0623 та, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:374:0014, такий самий кадастровий номер зазначений у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.11.2019р. та у Кадастровому плані земельної ділянки . ( а.с. 11, 14).

Із зазначеними документами та заявою про видачу свідоцтва про право власності ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області.

13.06.2014 року ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 22938879, в якому ОСОБА_3 , державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби КМУЮ Дніпропетровської області було допущено помилку, а саме неправильно зазначено кадастровий номер: :374:0014, замість правильного :03:374:0014. а у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.06.2014 року допущено помилку Державним реєстратором та неправильно зазначено кадастровий номер: :03:374 . ( 12, 13).

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя ОСОБА_2 однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку, оскільки враховуючи вимоги чинного законодавства, не може звернутися до державного реєстратора із заявою про виправлення допущених помилок. Хоча з наданих документів вбачається, що земельна ділянка площею 0,0623 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:374:0014 дійсно належить на праві власності ОСОБА_2 , а розбіжності в документах, а саме неправильно зазначений кадастровий номер земельної ділянки - помилка державного реєстратора Коробко М.О.

Крім того, на земельній ділянці площею 0,0623 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:374:0014 розташований житловий будинок та відповідно до Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 17.06.1977 року власником є ОСОБА_2 .

Зважаючи на зазначені приписи законів ОСОБА_2 є власником зазначеної земельної ділянки, а відповідно ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом набуває право власності на земельну ділянку площею 0,0623 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:374:0014.

Згідно спадкової справи № 14/2016 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 вбачається, що єдиною спадкоємицею за заповітом, яка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся ОСОБА_2 є позивач по справі ОСОБА_1 .

Частина перша статті 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін`юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно пункту першого частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме … право власності на нерухоме майно.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, оскільки позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права після смерті дідуся, відсутність інших спадкоємців, та те, що помилка державного реєстратора унеможливлює прийняття спадщини позивачем, що є порушення її права, суд вважає можливим задовольнити вимоги щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на спірну земельну ділянку.

Пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV передбачено, що однією із підстав державної реєстрація права власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0623 га, кадастровий номер: :03:374:0014, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня ухвалення судового рішення.

Суддя: Н. О. Сарат