Провадження № 2/752/396/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.07.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участю секретаря - Медведєвої К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «страхова компанія «УНІКА» про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 28867,03 гривень, витрат на складання ремонтної калькуляції в розмірі 342,30 гривень та судових витрат у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.12.2016 р. о 12 год. 30 хв в м.Києві по вул. Г.Хоткевича, 1-в, на паркувальному майданчику, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Пежо 408» д.н. НОМЕР_1 та автомобіля «Хонда» д.н. НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови Деснянського районного суду м.Києва від 09.03.2017 р. ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Пежо 408» д.н. НОМЕР_1 , було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач посилається на те, що він звернувся до СК «УНІКА» 29.12.2016 р., де була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 з заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі висновку експертної компанії «Укравтоекспертиза» 17.03.2017 р. ПрАТ «СК «УНІКА» відмовила у виплаті страхового відшкодування», оскільки на думку страхової компанії учасники дорожньо-транспортної пригоди свідомо надали неправдиву інформацію про механізм пошкодження транспортних засобів.

Позивач посилається на те, що 10.05.2017 р. та 06.07.2017 р. він повторно звертався до Страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування та надав калькуляцію вартості ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу, вартість якого становить 28524 гривні.

Однак, будь-яких відповідей він не утримав, що свідчить про уникнення Страхової компанії від узгодження розміру страхового відшкодування та його виплату.

14.07.2017 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі.

16.11.2017 р. на адресу суду надійшли письмові заперечення з приводу заявлених позовних вимог, відповідно до яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки згідно з висновком експертного транспортно-трасологічного дослідження від 28.02.2017 р. заявлені позивачем пошкодження автомобіля не могли утворитися з обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце, що стало підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. В подальшому таке рішення було переглянуто Страховиком і 02.08.2017 р. на адресу позивача перераховано страхове відшкодування, розраховане на підставі Звіту про оцінку вартості матеріального шкоди від 15.06.2017 р. в розмірі 2967,74 гривні. Оскільки страховою компанією в повному обсязі було виконано обов`язок по виплаті страхового відшкодування, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

04.05.2018 р. справа прийнята в провадження судді Колдіної О.О. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

26.09.2018 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва закрито підготовче провадження.

В ході розгляду справи позивач та його представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, посилаючись на невиконання відповідачем в повному обсязі своїх зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування, а також зазначили на неправомірність дій Страховика щодо ненадання для ознайомлення матеріалів Звіту.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, зазначаючи на те, що позивачем надана неправдива інформація щодо наявних пошкоджень транспортного засобу, які не могли утворитись внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи механізм зіткнення, що було підтверджено експертом. Це стосувалось пошкодження бампера. Вартість пошкоджень, які могли утворитись внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, була відшкодована страховиком.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.12.2016 р. о 12 год. 30 хв в м.Києві по вул. Г.Хоткевича, 1-в, на паркувальному майданчику, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Пежо 408» д.н. НОМЕР_1 та автомобіля «Хонда» д.н. НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Хонда» д.н. НОМЕР_2 , власником якого є позивач, зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови Деснянського районного суду м.Києва від 09.03.2017 р. ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «Пежо 408» д.н. НОМЕР_1 , було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

В силу ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, наявність вини в діях ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст..1188 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує: страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, однак, в межах суми страхового відшкодування.

Як встановлено судом, і не заперечується сторонами, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Пежо 408» д.н. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі Полісу серії АІ № 9549249.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

На підставі ст.36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна

Відповідно до ст.12 зазначеного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

29.12.2016 р. позивач звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою про виплату страхового відшкодування.

17.03.2017 р. СК «УНІКА» відмовила ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на висновок експертного транспортно-трасологічного дослідження № 134-17-ТТ від 28.02.2017 р., відповідно до якого експерт прийшов до висновку про неможливість одночасного виникнення всіх виявлених при огляді та описаних учасниками ДТП пошкоджень при контакті автомобілів, в зв`язку з чим пояснення заявника про механізм виникнення всього об`єму пошкоджень автомобіля «Хонда» д.н. НОМЕР_2 , як наслідок контакту з автомобілем «Пежо» д.н. НОМЕР_1 , в об`ємі наданої слідової інформації не підтверджується відповідністю форм, розмірів та розташування слідів на автомобілі, механізмами ії виникнення, що свідчить про технічну неспропожністю заявлених версій заявника.

Відповідно до положень ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо є навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована,водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку та невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання.

В подальшому таке рішення було переглянуто відповідачем.

За заявою СК «УНІКА» була проведена оцінка транспортного засобу, що належить позивачу» та відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального шкоди, завданої власнику транспортного засобу № 28С/06/17 від 15.06.2017 р., складеного ТОВ «Галавтоекспертиза» Страховик визначив вартість матеріального збитку без врахування податку на додану вартість на запасні частини та з врахування коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 2967,74 гривень, які перераховані позивачу 02.08.2017 р.

Судом встановлено, що при проведенні транспортно-трасологічної експертизи встановлено неможливість пошкодження бампера автомобіля «Хонда», що належить позивача, за обставин, викладених ним в заяві про виплату страхового відшкодування, враховуючи механізм зіткнення.

Крім того, в ході судового розгляду було встановлено, що автомобіль позивача вже був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема бампер, однак, з боку позивача суду не надано доказів про відновлення даної деталі після його пошкодження до настання дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.12.2016 р.

Позивачу судом було роз`яснено обов`язок сторін щодо необхідності доведення належними, допустимими та достатніми доказами обставин, на які вони посилаються як на підставі своїх вимог або заперечень.

В ході судового розгляду позивач відмовився від проведення судової авто технічної та трасо логічної експертизи з метою визначення можливості пошкодження бампера автомобіля за обставин, що мали місце внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 29.12.2016 р., що занесено до журналу судового засідання.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки відповідач виконав свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування, що становить вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу відповідно до Закону, а позивачем не спростовано в ході судового розгляду неправомірність дій Страховика щодо відмови у відшкодуванні вартості пошкодженого бампера.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір не підлягає стягненню з відповідача в зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 273 ЦПК України суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.КОЛДІНА