Ухвала

01 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 755/18103/19

провадження № 61-4806 ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 3» про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ головного лікаря Київської міської клінічної лікарні № 3 від 30 серпня 2019 року № 183 про оголошення їй - ОСОБА_1 , як заступнику головного лікаря з терапевтичної допомоги, догани.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ головного лікаря Київської міської клінічної лікарні № 3 від 30 серпня 2019 року № 183 про оголошення догани заступнику головного лікаря з терапевтичної допомоги Можар О. В.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 рокурішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

До Верховного Суду 16 березня 2020 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у вказаній вище справі, яка розглядалася судами в порядку спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, у касаційній скарзі заявник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки апеляційний суд не врахував правових висновків Верховного Суду викладених в постановах від 05 лютого 2020 року у справі № 480/263/19, від 27 січня 2020 у справі № 451/784/17, від 16 травня 2018 року у справі № 712/6576/17, оскільки за однакових обставин суд по різному застосував положення статей 147, 138 КЗпП України, а також справа має для неї виняткове значення, оскільки визнання законності догани може бути підставою для перешкод у просуванні по службі, вплив на ділову репутацію та її авторитет серед трудового колективу та колег у медичній галузі.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Аналіз змісту касаційної скарги з доводами заявника свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судове рішення у цій справі підлягає касаційному оскарженню.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до положень частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування статті 148 КЗпП України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 713/1171/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 182/5509/16-ц, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/6552/15, від 29 серпня 2019 року у справі № 826/6748/16, та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2016 року у справі № 820/12713/14 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана в строк, передбачений статтею 390 ЦПК України, та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року на підставі пункту 1 частини другоїстатті 389 ЦПК України, оскільки у касаційній скарзі містяться доводи про те, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовані норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду і таке застосування, на думку заявника, призвело до порушення норм матеріального та процесуального права шляхом неправильного їх застосування судом.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати з Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу № 755/18103/19 за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 3» про визнання протиправним та скасування наказу.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 30 квітня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара