УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2020 р. Київський районний суд м.Харкова у складі :

головуючої судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові скаргу ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), боржник ОСОБА_2 , -

встановив:

Скаржник, ОСОБА_3 , звернулась у суд зі скаргою на рішення старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), в якій просить суд визнати рішення прийняте старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління діністерства юстиції (м. Харков) Шаповаловою Вікторії Геннадїївни, в формі Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 12.02.2020 року , стосовно виконавчого листа № 640/15649/19 виданого 06.02.2020 Київським районним судом м. Харкова, - неправомірним та скасувати його, також просить зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харков) відкрити виконавче провадження про примусове виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 року по справі № 640/15649/19 за клопотанням, ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду

Скарга вмотивована тим, що на виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 року у справі № 640/15649/19, якою було визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України вироку Районного Суду в Лігниці Польської Республіки від 11.07.2018 року по справі за позовом неповнолітньої особи ОСОБА_6 , від імені ОСОБА_6 діє правний представник ОСОБА_7 проти ОСОБА_8 в частині стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (польський іпн НОМЕР_2 , яка мешкає АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3658,74 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, було видано виконавчий лист. Зазначений лист було пред`явлено до виконання у Київський ВДВС. Однак, державним виконавцем було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 12.02.2020 року. В повідомленні зазначено, що виконавчий лист № 640/15649/10 виданий 06.02.2020 року Київським районним судом м. Харкова не відповідає п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження, а саме у виконавчому листі не зазначено, з якої дати нарахувати аліменти в розмірі 3658,74 грн щомісячно. Однак, жодним пунктом або частиною ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено, щоб в виконавчому листі повинно бути зазначено з якої дати повинні нараховуватися аліменти на дитину. Таким чином, з порушенням норм матеріального права старшим державним виконавцем винесено повідомлення.

Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом належним чином.

Представником позивача надано заяву про розгляд справи без її участі.

Старшим державним виконавцем Київського ВДВС надано заперечення на скаргу, в яких в задоволенні скарги відмовити за необґрунтованість та безпідставністю.

Суд, дослідивши надані докази приходить до висновку про часткове задоволення скарги виходячи з наступного.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 року у справі № 640/15649/19 визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України вироку Районного Суду в Лігниці Польської Республіки від 11.07.2018 року по справі за позовом неповнолітньої особи ОСОБА_6 , від імені ОСОБА_6 діє правний представник ОСОБА_7 проти ОСОБА_8 в частині стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (польський іпн НОМЕР_2 , яка мешкає АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3658,74 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

06.02.2020року було видано виконавчий лист, який представником стягувача разом із зазначеною ухвалою та заявою про примусове виконання рішення було було направлено до Київського ВДВС.

Заява надійшла до Київського ВДВС 11.02.2020року та 12.02.2020року ( тобто з дотриманням вимог ч.4 ст.4 ЗУ "Про виконавче провадження") старшим державним виконавцем Київського ВДВС Шаповаловою В.Г. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі того, що виконавчий документ не відповідає п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому листі № 640/15649/19 від 06.02.2020року, який видано Київським районним судом м. Харкова не зазначено, з якої дати нараховувати аліменти у розмірі 3658,74 грн. щомісячно.

Зазначене повідомлення було направлено на адресу представника стягувача.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У п. 6 ч.4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Однак з аналізу положень ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що жодним пунктом або частиною ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено, щоб в виконавчому листі повинно бути зазначено з якої дати повинні нараховуватися аліменти на дитину, тому відсутність у виконавчому листі зазначених відомостей не є підставою для повернення виконавчого документу.

Крім того, суд зазначає, що п. 10 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харков) Шаповалової Вікторії Геннадіївни, прийняте в формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 12.02.2020 року, стосовно виконавчого листа № 640/15649/19 виданого 06.02.2020 Київським районним судом м. Харкова, є неправомірним.

За ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи неправомірність рішення державного виконавця, суд вважає за необхідне зобов`язати його усунути порушення встановлені судом.

Стосовно вимоги скаржника про зобов`язання виконавця відкрити виконавче провадження, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 5 ст.26 Закону України«Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Тобто виконавець, перед відкриттям провадження повинен перевірити відповідність виконавчого документу вимогам закону, у зв`язку з чим визнання неправомірним рішення виконавця про невідповідність виконавчого листа п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» не може бути підставою для зобов`язання судом виконавця відкрити виконавче провадження оскільки виконавчий документ повинен відповідати й іншим положенням ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» та питання щодо відкриття виконавчого провадження приймається виключно виконавцем.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення скарги у цій частині відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 77,78, 447- 451 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

ОСОБА_9 задвольнити частково.

Визнати рішення старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харков) Шаповалової Вікторії Геннадіївни, в формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 12.02.2020 року, стосовно виконавчого листа № 640/15649/19 виданого 06.02.2020 Київським районним судом м. Харкова - неправомірним.

Скасувати рішення старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харков) Шаповалової Вікторії Геннадіївни, в формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 12.02.2020р., стосовно виконавчого листа № 640/15649/19 виданого 06.02.2020 Київським районним судом м. Харкова та зобов`язати старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харков) Шаповалову Вікторію Геннадіївну усунути порушення.

В решті скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлений 13.04.2020року.

Суддя Бородіна Н.М.