ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року

м. Київ

справа № 329/827/18

провадження № 61-16531св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - відділ освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області,

третя особа - Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 19 березня 2019 року в складі судді Ломейка В. В. та на постанову Запорізького апеляційного суду від 31 липня 2019 року в складі колегії суддів Дашковської А. В., Кримської О. М., Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Увересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Відділу освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області та просила:

- визнати протиправним і скасувати наказ Відділу освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області від 20 серпня 2018 року № 252-Кпро її звільнення з посади директора Ільїнського навчально-виховного комплексу Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області на підставі пункту статті 36 КЗпП України в зв`язку з закінченням строкового договору,

- поновити її на посаді директора з 21 серпня 2018 року та допустити негайне виконання рішення суду в частині її поновлення на вказаній посаді.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 03 вересня 2007 року до 20 серпня 2018 року працювала на посаді директора Панфілівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на підставі контрактів із визначеним строком дії.

20 серпня 2018 року наказом відділу освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області № 252-К ОСОБА_1 звільнена з посади директора Ільїнського навчально-виховного комплексу Чернігівської селищної ради Запорізької області на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України в зв`зязку з закінченням строкового договору.

Указувала, що оскільки контракт переукладався, то фактично трудовий договір є безстроковим, а тому звільнення її з посади з підстав закінчення строку контракту є незаконним.

ОСОБА_1 зазначала, що на момент прийняття оскаржуваного наказу вона перебувала на лікуванні, а тому роботодавець не міг її звільняти під час тимчасової непрацездатності.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 19 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що контракт від 23 серпня 2017 року відповідає вимогам чинного законодавства, наказ Відділу освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області прийнятий правомірно.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Постановою Запорізького апеляційного суду від 31 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 19 березня 2019 року - без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та на підставі належних доказів дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 19 березня 2019 року та на постанову Запорізького апеляційного суду від 31 липня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_1 вказує, що працювала за безстроковим трудовим договором, оскільки контракти з нею переукладалися декілька разів, а тому позивач не може бути звільнена в зв`язку з закінченням строку дії контракту.

Відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив відповідача на дану касаційну скаргу, в якому він просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Наголошує на обґрунтованості висновку судів, що дія строкового трудового договору закінчилася, а тому відповідно до його умов та положень пункту 2 статті 36 КЗпП України працівник підлягає звільненню з посади, а роботодавець діяв із дотриманням вимог трудового законодавства.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 03 вересня 2007 року ОСОБА_1 призначена на посаду директора Панфілівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (переіменована з 04 жовтня 2013 року на Панфілівський навчально-виховний комплекс Чернігівської районної ради Запорізької області, з 05 вересня 2016 року - на Ільїнський навчально-виховний комплекс Чернігівської районної ради Запорізької області, з 26 січня 2018 року - на Ільїнський навчально-виховний комплекс Чернігівської селищної ради Запорізької області).

03 вересня 2009 року між Чернігівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладений контракт, строк дії - з 03 вересня 2009 року по 03 вересня 2011 року.

03 вересня 2011 року між Чернігівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладений контракт, строк дії - з 03 вересня 2011 року по 03 вересня 2013року.

24 січня 2014 року між відділом освіти, молоді та спорту Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області та ОСОБА_1 укладений контракт, строк дії - з 23 січня 2014 року до 12 серпня 2014 року.

22 серпня 2014 року між відділом освіти, молоді та спорту Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області та ОСОБА_1 укладений контракт на строк до 22 серпня 2015 року.

21 серпня 2015 року між відділом освіти, молоді та спорту Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області та ОСОБА_1 укладений контракт на строк до 21 серпня 2016 року.

23 серпня 2017 року між відділом освіти, молоді та спорту Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області та ОСОБА_1 укладений контракт, у якому зазначений строк його дії - з 23 серпня 2017 року до 20 серпня 2018 року.

Пунктом 44 розділу V контрактувід 23 серпня 2017 року передбачено, що контракт припиняє дію після закінчення строку дії контракту.

07 листопада 2017 року утворено Відділ освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області.

Наказом Відділу освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області від 20 серпня 2018 року № 252-К ОСОБА_1 звільнена із займаної посади директора в зв`язку з закінченням трудового договору на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.

Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржувані судові рішення відповідають зазначеним вимогам закону.

Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Відповідно до частини третьої статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв`язку із закінченням строку.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, в постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 761/27037/17-ц (провадження № 61-44171св18).

Посада директора Ільїнського навчально-виховного комплексу Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області віднесена до категорії педагогічних працівників, з якими відповідно до вимог частини четвертої статті 20 та частини третьої статті 54 Закону України «Про освіту» укладається контракт, і сторони, укладаючи 23 серпня 2017 року відповідний контракт, реалізували своє волевиявлення щодо його умов та визначили строк його дії, що відповідає вимогам законодавства.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотриманням норм трудового законодавства.

Обґрунтовано відхилені апеляційним судом доводи ОСОБА_1 про те, що укладений з нею контракт набув статусу безстрокового трудового договору, оскільки з позивачем укладалисьстрокові трудові договори, а переукладання таких договорів на новий термін не дає підстав вважати, що він набуває статусу безстрокового трудового договору.

На інші обставини як на підставу для скасування оскаржуваних судових рішень позивач не посилається.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами обставин і незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 19 березня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 31 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук