ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4062/20 Справа № 210/5817/18 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 210/5809/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерного товариства «Правекс Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Правекс Банк» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року, яке ухвалене суддею Хлистуненко О.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 23 жовтня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства «Правек Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг.

В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та АКБ «Правекс Банк» 17.10.2007 року було укладено кредитний договір № 3636-047/07Р, за умовами якого Банк надав позивачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 32000 доларів США для споживчих цілей.

17.10.2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс Банк» був укладений Іпотечний договір №3636-047/07р, відповідно до умов якого, для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 3636-047/07Р від 17.10.2007 року, передано в іпотеку належне на праві власності ОСОБА_1 майно, а саме квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору від 09.02.2017 року про прощення частини боргу за кредитним договором №3636-047/07Р від 17.10.2007 року, пунктом 4 встановлена загальна заборгованість за кредитним договором в розмірі 42646,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату укладення договору в еквіваленті становить 1147717,70 грн. Згідно п. 3 договору сторони погодили, що ОСОБА_1 бере на себе обов`язок до 09.02.2017 року здійснити погашення кредитної заборгованості в розмірі 7000 доларів США. Згідно з п. 4.1 договору заборгованість за кредитом, яка підлягає прощенню становить 28098 дол. США, що за курсом НБУ станом на дату укладення договору в еквіваленті становить 756187,40 грн. Позивач свої зобов`язання виконала в повному обсязі.

В березні 2018 року на адресу позивача надійшло повідомлення ГУ ДФС у Дніпропетровській області з питань надання декларації майновий стан і доходи за 2017 рік. Позивач зверталась з вимогою до Банку про надання ГУ ДФС у Дніпропетровській області відомостей того, що анульована заборгованість не є додатковим благом позивача, в задоволенні якої було відмовлено. АТ «Правекс Банк», на думку позивача, безпідставно визначено та подано до органу ДФС України розрахунок форми №1ДФ за 1 квартал 2017 року щодо віднесення сум прощеного (анульованого) боргу до податкового: «розрахунку за ознакою доходу «126», внаслідок чого у позивача, як платника податків, виник обов`язок з обов`язкового подання в установлені строки податкової декларації та сплати податку з доходів, отриманих як додаткове благо.

На підставі наведеного вище, позивач просила суд зобов`язати АТ «Правекс Банк» подати до органу ДФС України уточнюючий розрахунок форми 1ДФ за 1 квартал 2017 року відносно позивача в частині віднесення суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 531600,09 грн. до податкового розрахунку за ознакою доходу «127» (інші доходи).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року позов задоволено.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Правекс Банк» подати відносно ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , до органу Державної фіскальної служби України, на теперішній час Державної податкової служби України, уточнюючий розрахунок форми 1ДФ за 1 квартал 2017 року, в частині віднесення суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 531600,09 гривень (курсова різниця) до податкового розрахунку за ознакою доходу «127» (інші доходи).

Стягнуто з Акціонерного товариства «Правекс Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що оскільки позивачу було прощено борг в розмірі 28098 доларів США, відповідач, в межах чинного податкового законодавства, а саме п.8 підрозділу 1 розділу ХХ перехідних положень Податкового Кодексу України, подано до органу ДФС України розрахунок форми №1ДФ за 1 квартал 2017 року щодо віднесення сум прощеного (анульованого) боргу позивача до податкового, оскільки в даному випадку сума прощеного (анульованого) боргу є додатковим благом. При цьому відповідач зауважує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення АТ «Правекс Банк» умов договору від 09.02.2017 року про прощення частини боргу за кредитним договором №3636-047/07Р від 17.10.2007 року.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Учасники справи, будучи належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 17.10.2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс Банк», у теперішній час АТ «Правекс Банк», було укладено кредитний договір № 3636-047/07Р, за умовами якого Банк надав позивачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 32000 доларів США для споживчих цілей.

17.10.2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс Банк», у теперішній час АТ «Правекс Банк», був укладений Іпотечний договір №3636-047/07р, відповідно до умов якого для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 3636-047/07Р від 17.10.2007 року, передано в іпотеку належне на праві власності ОСОБА_1 майно, а саме квартира АДРЕСА_1 .

09.02.2017 року між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс Банк», у теперішній час ПАТ «Правекс Банк», був укладений договір про прощення частини боргу за кредитним договором № 3636-047/07Р від 17.10.2007 року.

Відповідно до п. 4 вказаного договору встановлена загальна заборгованість за кредитним договором в розмірі 42646,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату укладення договору в еквіваленті становить 1147717,70 грн. Згідно п. 3 вказаного договору сторони погодили, що ОСОБА_1 бере на себе обов`язок до 09.02.2017 року здійснити погашення кредитної заборгованості в розмірі 7000 доларів США. Згідно з п. 4.1. догорову про прощення частини боргу, заборгованість за кредитом, яка підлягає прощенню становить 28098 дол. США, що за курсом НБУ станом на дату укладення договору в еквіваленті становить 756187,40 грн.

Відповідно до листа ПАТ «Правекс Банк», у теперішній час АТ «Правекс Банк», від 13.02.2017 року №1684, станом на 13.02.2017 року зобов`язання за кредитним договором №3636-047/07Р від 17.10.2007 року ОСОБА_1 перед ПАТ «Правекс Банк», виконано у повному обсязі (а.с.15).

Відповідно до повідомлень про запрошення платника податків, зборів, платежів або його представників до контролюючого органу від 09.02.2018 року №134 та від 28.03.2018 року №855 ОСОБА_1 запрошено до ГУ ДФС у Дніпропетровській області з питання подання декларації про майновий стан та доходи на 2017 рік (а.с.18).

Контролюючим органом було здійснено документальну перевірку ОСОБА_1 , за результатами якої складено Акт від 17.10.2018 року № 60662/04-36-13-04/, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 19.11.2018 року за № відповідно до якого, встановлено порушення ОСОБА_1 абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 ПК України та застосовано санкції на підставі абз. 2 п. 123.1 ст. 123 роз. 2 ПК України за № 2755-VІ від 02.12.2010 року у зв`язку з цим згідно п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п.58.1 ст. 58 ПК України збільшено грошове зобов`язання за платежем податок за доходи фізичних осіб, за результатами річного декларування в розмірі 135969,73 грн. та штраф в розмірі 33992,43 грн. (а.с.57)

Крім того, прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.11.2018 року № відповідно до якого, встановлено порушення п.п. 1.2 п. 1.3 п. 16 підрозділу 10 розділу XX ПК України за № 2755- VІ від 02.12.2010 року та застосовано штрафні санкції на підставі абз. 2 п. 123.1 ст. 123 роз. 2 ПК України за № 2755- VІ від 02.12.2010 року, у зв`язку з цим згідно п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 ПК України, збільшено грошове зобов`язання за платежем Військовий збір в розмірі 11330,04 грн. та штраф в розмірі 2832,60 грн. (а.с.56).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася на те, що визначальною ознакою доходу платника податку у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі, тому відповідач безпідставно відніс суму прощеного боргу до податкового розрахунку за ознакою доходу «126», отже АТ «Правекс Банк» безпідставно визначено та подано до органу ДФС України розрахунок форми №1ДФ за 1 квартал 2017 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із встановлення порушення АТ «Правекс Банк» умов договору, вимог закону, якими порушено права позивача ОСОБА_1 , а тому відповідно є всі підстави зобов`язати АТ «Правекс Банк» подати відносно ОСОБА_1 до органу Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області уточнюючий розрахунок форми 1ДФ за 1 квартал 2017 року в частині віднесення суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 531600,09 грн. до податкового розрахунку за ознакою доходу «127» (інші доходи).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах. Встановлених договором або законом.

Відповідно до положень ст. 605 ЦК України, зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Статтею 15 Податкого Кодексу України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Згідно з п.163.1 ст.163 ПК України, об`єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Ввдповідно до пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

Відповідно до п. п. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

К визначено в п. п. 14.1.47, п. п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Підпунктом 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

Такі висновки колегії суддів узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, в Постанові Верховного суду від 23 серпня 2019 року у справі № 825/599/17, провадження № К/9901/31862/18 та Постанові Верховного суду від 25 березня 2020 року у справі № 813/3283/17, провадження № К/9901/30772/19.

Платник податку боржник, відповідно до п. п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України, зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому останній перебуває на обліку, відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації.

Отже, Банк, маючи статус податкового агента, зобов`язаний подавати у строки, які встановлені ПК України для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач, на виконання вимог Податкового кодексу України, подав до органу державної податкової служби розрахунок форми № 1 ДФ за 1 квартал 2017 року, в якому правомірно відобразив суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 531600,09 грн. до податкового розрахунку за ознакою доходу «126» (додаткове благо), оскільки позивач ОСОБА_1 , відповідно до вимог чинного законодавства, отримала додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом, отриманим нею відповідно до договору від 17 жовтня 2007 року.

На підставі вище викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача заслуговують на увагу, а доводи позивача, наведені останньою в обґрунтування позовних вимог про те, що неправомірне віднесення відповідачем сум прощеного боргу до податкового розрахунку за ознакою доходу «126» призвело до безпідставного визначення податковим контролюючим органом позивачу грошових зобов`язань колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, хоч припинення зобов`язання внаслідок прощення боргу кредитором і звільняє боржника від обов`язку сплатити решту кредитної заборгованості, але породжує для нього податкові зобов`язання перед державою.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що неправомірне нарахування сум податку установою, яка здійснила ці нарахування, є підставою для оскарження цих дій в судовому порядку.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем умов договору про прощення частини боргу, оскільки, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство чітко визначало, що сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року не є додатковим благом, в силу визначеного пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України правового врегулювання. Відтак, необхідною передумовою для застосування такої норми є належне підтвердження того, що мав місце факт зміни валюти кредитування.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач простив позивачу лише доларову частину суми отриманого кредиту, не здійснюючи зміни валюти зобов`язання на гривню, що підтверджується договором від 09.02.2017 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс Банк», у теперішній час ПАТ «Правекс Банк», про прощення частини боргу за кредитним договором № 3636-047/07Р від 17.10.2007 року, що вказує про відсутність правових підстав застосовувати до спірних правовідносин пункт 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та на відсутність підстав вважати, що відповідач порушив умови вказаного договору.

Отже, прощення (анулювання) кредитором за його самостійним рішенням основної суми боргу (кредиту) за відсутності зміни валюти за відповідним кредитом з іноземної валюти у гривню вказує на те, що такий борг набуває статусу додаткового блага та відповідно до вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1057,20 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Правек Банк» задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Правекс Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Правекс Банк» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2020 року.

Головуючий:

Судді: