Справа № 314/3429/20
Провадження № 2/314/1144/2020
23.10.2020 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Свідунович Н.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання Печонкіна В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу № 314/3429/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням-
Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому вона зареєстрована. Згідно довідки Михайлівської сільської ради від 02.07.2020 № 02-01-45/649 у будинку АДРЕСА_1 також зареєстрований її син- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не проживає в будинку з 2015 року, участі в утриманні житла не приймає, комунальні платежі не сплачує, місце перебування його не відоме, позивачка позбавлена можливості оформити субсидію. У зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду і просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаному будинку.
Ухвалою суду від 26.08.2020 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
У судовому засідання представник позивачки наполягала на задоволенні позову на підставах, що в ньому зазначені, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.
За таких підстав, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.
Позивачці на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.09.2018 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 136894194 від 07.09.2018.
Згідно довідки Михайлівської сільської ради від 02.07.2020 № 02-01-45/649 у будинку АДРЕСА_1 також зареєстрований син позивачки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак фактично за вказаною адресою відповідач не проживає, про що свідчить акт про непроживання особи за місцем реєстрації від 09.07.2020.
Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки.
Право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст. 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у житловому приміщенні, якщо інше не встановлено між власником житла або законом. Такий висновок зроблено Верховним Судом України у Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ (розділ «усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК)»).
Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 16.11.2016 № 688/63/15-ц, порівняльним аналізом ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст. ст. 150,156 у поєднанні зі ст. 64 ЖК України слід дійти висновку, що положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Доказів, які б свідчили про те, що відповідач не проживає у вказаному будинку з поважних причин, а також те, що між ним та позивачкою була якась інша угода щодо порядку користування зазначеним приміщенням в ході розгляду справи не було встановлено.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 більше одного року у вказаному будинку не проживає без поважних причин, суд приходить до висновку, що він втратив право на користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 . Таким чином, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд-
Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням-задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запорізьке Вільнянського району Запорізької області, РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запорізьке Вільнянського району Запорізької області, паспорт серії НОМЕР_3 . Виданий 03 червня 1999 року Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Бойково Карачевського району Брянської області Російської Федерації, паспорт № НОМЕР_4 , виданий органом 2326 14 лютого 2020 року, РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 840, 80 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2200,00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, які починають відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду -якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 26.10.2020.
Суддя Наталія Миколаївна Свідунович