ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7941/17 Номер провадження 22-ц/814/1074/20Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач (відповідач за зустрічними позовами): Акціонерне товариство «ПроКредит Банк»

відповідачі (позивачі за зустрічними позовами): ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ПроКредит Банк"

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави, ухвалене 23 січня 2020 року в складі судді Савченко Л.І.

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Елплат», про стягнення заборгованості

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», треті особи ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Елплат», про визнання поруки припиненою

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», треті особи ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Елплат», про визнання поруки припиненою,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ПАТ «ПроКредит Банк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором про надання овердрафту № 1101.44737 від 09 вересня 2014 року у розмірі по 695 377 грн. 65 коп. з кожного та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що між банком та ТОВ «Елплат» укладено Договір про надання овердрафту № 1101.44737 від 09 вересня 2014 року, згідно умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 400 000 грн. із процентною ставкою 22,0 % річних на строк з 09 вересня 2014 року по 09 вересня 2016 року включно.

У забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Елплат» за кредитним договором, АТ «ПроКредитБанк» уклало договори поруки № 278275-ДПЗ та № 278240-ДПЗ від 09 вересня 2014 року із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно.

Через неналежне виконання взятих на себе договірних зобов`язань ТОВ «Елплат» допустило заборгованість на загальну суму 695 377 грн. 65 коп.

Позивач вважає, що заборгованість за кредитним договором має бути стягнута із поручителів, як солідарних із ТОВ «Елплат» боржників.

У липні 2019 року відповідачі подали до суду зустрічні позови, в яких просили визнати припиненою поруку, що виникла на підставі договорів поруки № 278240-ДПЗ та № 278275-ДПЗ від 09 вересня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог вказували, що позов про стягнення коштів з поручителів пред`явлено 25 вересня 2017 року, тобто після спливу одного року з моменту виникнення у позивача права вимоги до поручителів (з 09 вересня 2016 року).

Вказували, що на підставі положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука є припиненою, а пред`явлені банком вимоги безпідставними, з огляду на відсутність у них зобов`язань перед банком.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ «ПроКредит Банк» відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено.

Визнано поруку, що виникла на підставі Договору поруки № 278240 - ДПЗ від 09 вересня 2014 року укладеного між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 такою, що припинена.

Визнано поруку, що виникла на підставі Договору поруки № 278275 - ДПЗ від 09 вересня 2014 року укладеного між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 такою, що припинена.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило АТ «ПроКредит Банк» та просило скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку у повному обсязі та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог відповідачів, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 20 серпня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з відповідачкою, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 300 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 5).

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 5).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 6) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті явлені банком вимоги (а.с. 7-30).

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 09 вересня 2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «Елплат» укладено договір про надання овердрафту № 1101.44737, згідно якого ТОВ «Елплат» отримав кредит у розмірі 400 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22 % на рік з кінцевим терміном повернення 09 вересня 2016 року (а.с. 6-9). Факт видачі кредиту підтверджується випискою з рахунку ТОВ «Елплат» (а.с.10).

Пункт 1.2 Договору овердрафту передбачає, що строк дії овердрафту триває до 09.09.2016 року.

Пунктом 2.1 Договору овердрафту встановлено, що овердрафт повинен бути повністю погашеним не пізніше дня припинення його дії.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за договором овердрафту від 09 вересня 2014 року, боржник ТОВ «Елплат» має заборгованість перед AT «ПроКредит Банк» у розмірі 695 377,65 грн., яка складається з: 240 688 грн. 46 коп. - капіталу; 12 556 грн. 68 коп. - процентів за неправомірне користування кредитом; 442 132 грн. 51 коп. - пені (а.с. 11).

У забезпечення виконання зобов`язань за договором овердрафту № 1101.44737 від 09 вересня 2014 року між AT «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір поруки № 278275-ДПЗ, а між AT «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 Договір поруки № 278240-ДПЗ (а.с. 14-17).

Відповідно до умов п. 2.1. Договорів поруки, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання усіх зобов`язань Позичальника у їх повному обсязі як солідарний із Позичальником боржник (а.с. 14, 16).

Згідно п. 4.1 Договорів поруки передбачено, що порука діє з моменту укладення Договору протягом усього строку користування кредитом, виданого на підставі Кредитних договорів та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії Кредитних договорів, належного виконання усіх вимог Кредитора. Непред`явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості не тягне за собою припинення поруки. Кредитор вправі пред`явити вимогу Поручителю про погашення заборгованості Позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості Позичальника.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідачів, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Доводи, викладені в позовній заяві банку та апеляційній скарзі представника банку вказують, що АТ «ПроКредит Банк» фактично наполягає на безстроковості поруки, що суперечить вимогам чинного законодавства та правовій природі поруки.

Статтею 559 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

При цьому, положеннями вказаної статті визначено, що строк припинення поруки може визначатися договором сторін або законом.

Договорами поруки, укладеними між банком та відповідачами, не визначено строк дії поруки. Зазначення в п. 4.1. договорів поруки про право кредитора пред`являти вимоги до поручителя протягом 3 років з моменту виникнення заборгованості позичальника, не є визначенням строку дії поруки. Саме по собі право пред`явлення вимоги не свідчить про тривалість дії поруки.

Встановлене договорами поруки право на пред`явлення вимоги було реалізовано банком разом із направленням на адресу відповідачів вимоги про виконання зобов`язань (а.с. 12, 18). При цьому, така вимога, пред`явлена поза строками дії поруки, не створює для відповідачів обов`язку її виконання.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що до спірних правовідносин має бути застосовано положення ст. 559 ЦК України в редакції від 04 лютого 2019 року.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», на який посилається апелянт, його положення застосовуються до відносин, що виникли після ведення його в дію, а також, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію.

Враховуючи, що порука за спірними договорами поруки від 09 вересня 2014 року припинилась 10 березня 2017 року, то відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин іншої редакції ст. 559 ЦК України, ніж та, що діяла до 10 березня 2017 року.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль