Провадження № 22-ц/812/618/20 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2020 року м. Миколаїв

справа № 483/717/19-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Біляєвою В.М.,

переглянувши в апеляційному порядку у спрощеному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3

про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 15 січня 2020 року суддею Казанлі Л.І. в приміщенні цього ж суду (повне рішення складено 21 січня 2020 року),

У С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , як законного представника ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що 4 березня 2019 року на території Очаківської ЗОШ№1 між її малолітнім сином ОСОБА_4 та його однокласником малолітнім ОСОБА_3 сталась бійка, в результаті якої останній наніс її сину удар головою в обличчя, що спричинило легкі тілесні ушкодження. Витрати на лікування сина склали 3 395, 17 грн., витрати на поїздки до лікаря-спеціаліста у м.Миколаїв - 640 грн. Крім цього протиправними діями ОСОБА_3 її сину заподіяно моральну шкоду, яка полягала у фізичному болю та душевних стражданнях.

Посилаючись на відповідальність батьків за шкоду, завдану малолітньою особою, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 - матері ОСОБА_3 4 035, 17 грн. майнової та 2 000 грн. моральної шкоди.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та зазначала, що ОСОБА_4 систематично глумився з її сина ОСОБА_3 , що і стало причиною конфлікту 4 березня 2019 року. Саме ОСОБА_4 намагався вдарити головою в обличчя ОСОБА_3 , а оскільки той, захищаючись, різко опустив голову, ОСОБА_4 вдарився о голову ОСОБА_3 , внаслідок чого і отримав пошкодження на обличчі. Вважає недоведеними протиправні дії свого сина, його вину, а тому і підстави цивільної відповідальності.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачкою не доведено наявності умислу ОСОБА_3 на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_4 , а тому і передбачених законом підстав для відшкодування шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення скасувати та задовольнити позов. Апелянт посилалась на те, що суд першої інстанції помилково обґрунтував рішення лише припущеннями та безпідставно відкинув показання свідка ОСОБА_11 , який підтвердив обставини умисного заподіяння шкоди її синові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_2 вважав доводи апелянта безпідставними, а висновок суду законним та обґрунтованим.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 2 березня 2020 року та частини 1 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Представник відповідачки ОСОБА_12 повторно подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з заходами щодо протидії поширенню коронавірусу, але обставин, які би перешкоджали у реалізації його прав та прав відповідачки в умовах встановлених обмежень, не зазначив. Отже, підстав для відкладення розгляду справи, розгляд якої проводиться без виклику її учасників, суд не вбачає.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Так, загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи (деліктна відповідальність), а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК).

За змістом зазначених норм підставою цивільної відповідальності за завдану шкоду є протиправність поведінки заподіювача, його вина, негативні наслідки у вигляді втрати чи пошкодження майна та причинний зв`язок між цими діями та наслідками.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав і законних інтересів іншої особи. Залежно від характеру юридичного обов`язку, покладеного на особу правовим актом, договором, службовими обов`язками тощо, протиправна поведінка може бути у формі протиправної дії або протиправної бездіяльності.

Майнова шкода, грошовим виразом якої є збитки, поділяється на реальну шкоду, якою є витрати на відновлення порушеного права у зв`язку з втратою та пошкодженням майна, а також упущену вигоду, тобто доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (стаття 22 ЦК).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою полягає в тому, що шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки, тобто не існує будь-яких інших обставин, які вплинули на ці події (опосередкований причинний зв`язок).

Вина, тобто психічне ставлення особи до вчиненого нею протиправного діяння, а також до негативних наслідків, що настали в результаті такої поведінки або діяння, можлива у формі умислу або необережності. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значенні своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обов`язку її передбачити.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої (пункт 2 частини 2 статті 23 ЦК).

Відшкодування шкоди на підставі спеціальних умов відповідальності відбувається в межах спеціальних деліктів.

Так, відповідно до статті 1178 ЦК шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується, зокрема, її батьками, якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Законом передбачені й певні умови відповідальності навчальних закладів, під наглядом яких перебувала малолітня особа, що заподіяла шкоду (частини 2-4 статті 1178 ЦК).

За правилами статті 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи), та достатніми (які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування) (статті 77-80 ЦПК).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учнями 8-го класу ЗШО № 1 м. Очакова.

У період 2018 -2019 років між ними склались неприязні відносини через те, що ОСОБА_4 неодноразово грубо та принизливо висловлювався на адресу ОСОБА_3 через його інвалідність.

Факт булінгу (цькування) з боку ОСОБА_4 , тобто психологічного насильства, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого ОСОБА_3 , встановлено постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 червня 2019 року, залишеного без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 4 липня 2019 року (а.с. 59-61, 62-66 ).

4 березня 2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території школи, під час перерви вкотре образливо висловлювався на адресу ОСОБА_3 в присутності інших учнів. Через таку поведінку ОСОБА_4 між хлопцями виникла бійка, внаслідок якої ОСОБА_4 отримав легкі тілесні ушкодження (гематома лоба, параорбітальна гематома зліва, струс головного мозку) (а.с. 8-10).

За висновком експерта № 9 від 14 березня 2019 року тілесні ушкодження могли утворитись від однієї ударної дії твердим тупим предметом, не виключено головою або кулаком, в термін та при обставинах, що вказані в ухвалі слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 березня 2019 року. При падінні на площині та від дій ногами - виключається (а.с. 11).

Постановою старшого слідчого СВ Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області від 26 березня 2019 року кримінальне провадження закрито (а.с. 6).

Механізм отримання ОСОБА_4 удару в обличчя хлопці пояснювали по-різному.

Так, ОСОБА_3 пояснював, що під час бійки вони з ОСОБА_4 тримали один одного за плечі. ОСОБА_4 намагався вдарити його головою в обличчя, але він ( ОСОБА_3 ), захищаючись, різко нахилив голову і той вдарився своїм обличчям у його голову (а.с. 20).

ОСОБА_4 , не заперечуючи намір вдарити головою (лобом) в обличчя ОСОБА_3 , наполягав, що в цей час саме ОСОБА_3 вдарив його у такий самий спосіб.

За таких обставин співвідношення дії (наміру) ОСОБА_4 та протидії ОСОБА_3 має ознаки самозахисту.

При цьому сила удару, який отримав ОСОБА_4 , безпосередньо залежала від сили, з якої такий удар бажав нанести ОСОБА_3 сам ОСОБА_4

Отже, судом не було встановлено достовірних (на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи), та достатніх (які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування) доказів безпосередніх активних дій ОСОБА_3 , спрямованих на заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , та їх протиправного характеру.

Основний висновок суду про відсутність складу правопорушення ОСОБА_3 , передбаченого статтями 1166,1167 ЦК, як підстави відповідальності його батьків за статтею 1178 ЦК, відповідає обставинам справи та вимогам цивільного законодавства.

Апеляційний суд не може погодитись з твердженням апелянта про те, що судове рішення ґрунтується лише на припущеннях, зазначених в постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 26 березня 2019 року. Процитоване судом припущення слідчого (а.с.6 зворот) свідчить лише про те, що досудовим слідством не спростовані пояснення ОСОБА_3 та не встановлено конкретного механізму отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, що не було беззаперечно встановлено і судом першої інстанції.

Не можуть бути достатньою підставою для задоволення позову і пояснення свідка подій 4 березня 2019 року - ОСОБА_11 , на що посилається апелянт.

Суттєві зовнішні відмінності у діях обох сторін за тією чи іншою версією подій (чи то ОСОБА_3 опустив голову до низу, чи спрямував її в бік кривдника) є незначними, а їх усвідомлення та оцінка малолітньою особою в конкретній ситуації (бійки) не може бути беззаперечливою та однозначною.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки щодо застосування ним норм матеріального та процесуального права, та доводили би підстави відповідальності батьків ОСОБА_3 , апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

-------------------------------

повну постанову складено 9 квітня 2020 року