Єдиний унікальний номер справи 235/7722/19
Номер провадження 2/235/201/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 квітня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Тарасенко Ігор Миколайович до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Будьоннівської районної в м. Донецьку ради про надання дозволу на тимчасовий в`їзд (виїзд) дитини на тимчасово окуповану територію без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимогу надати дозвіл на переміщення через лінію зіткнення (в`їзд / виїзд на тимчасово неконтрольовану територію) у межах Донецької та Луганської областей дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в супроводі матері ОСОБА_1 або інших осіб, уповноважених за нотаріально посвідченою згодою матері та на оформлення відповідних проїзних документів без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до виповнення дитині 16-річного віку строком до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 11.06.2005 року до 18.08.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення дитина проживає з позивачем (матір`ю) за адресою: АДРЕСА_1 . Змінити місце проживання, переїхати з тимчасово окупованої території позивач немає об`єктивної можливості, статусу внутрішньо переміщеної особи немає. З часу віднесення м. Донецьк до населених пунктів, де проводиться Операція об`єднаних сил (антитерористична операція) неповнолітня донька позивача повністю обмежена у поїздках на територію, яка підконтрольна українській владі, оскільки перетинання лінії зіткнення здійснюється з дотриманням вимог, передбачених Правилами перетинання державного кордону, нормами яких передбачено, що виїзд громадян, які не досягли 16-річного віку здійснюється за згодою обох батьків. Разом з тим, ОСОБА_1 має об`єктивні перешкоди в отриманні нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_2 про виїзд / в`їзд на непідконтрольну територію неповнолітньої дитини. Так, відповідач самоусунувся у вирішенні питань, які стосуються неповнолітньої доньки, жодної участі у вихованні дитини не приймає, та більш того, за місцем проживання фактично відсутній. Проявлення такої безвідповідальності зі сторони ОСОБА_2 як батька неповнолітньої ОСОБА_3 , 2005 року народження порушує права дитини на спілкування з рідними, які проживають в м. Києві, обмежує в поїздках на літній відпочинок, оздоровлення, та найголовніше за досягненням 14-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) дитині необхідно отримати паспорта громадянина України (ID-картка). За таких обставин, - позивач звернулась до суду з позовом про надання дозволу на переміщення дитини без згоди батька через лінію зіткнення.

Ухвалою суду від 22.11.2019 року порушено справу за правилами загального позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді); розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ч. 3 ст. 274 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 правом подачі в порядку ст. 278 ЦПК України відзиву на позовну заяву не скористався.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 , в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання для відповідача проживання якого є тимчасово непідконтрольна територія (Донецька область, м. Донецьк), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв`язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливий). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно інформації Міністерства соціальної політики України (наданої на запит суду) - відомості про ОСОБА_2 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутні.

Третьої особою Органом опіки та піклування виконкому Будьоннівської районної в м. Донецьку ради пояснення по суті позову відповідно до ст. 193 ЦПК України не надано, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним. Суд, з урахуванням того, що вказана третя особи без самостійних вимог не є суб`єктом спірних матеріально-правових відносин сторін, та не має права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, на відмову від позову, визнання позову чи укладення мирової угоди, визнав не потрібним обов`язкову присутність в судовому засіданні представника Органу опіки та піклування виконкому Будьоннівської районної в м. Донецьку та отримання від пояснень по суті позовної заяви.

З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши в судовому засіданні докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Казань Татарстану, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 41-42).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Донецьк, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 37-40).

З 11 червня 2005 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про шлюб - а.с. 34).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 ( ОСОБА_1) та ОСОБА_2 (копія свідоцтва про народження - а.с. 36).

18 серпня 2009 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 35).

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається потреба оформлення пропуску на в`їзд неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2005 року народження на непідконтрольну територію України (м. Донецьк Донецької області), перетин лінії зіткнення без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 .

Отримання нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_2 на перетин лінії зіткнення, в`їзд дитини на непідконтрольну територію - об`єктивно неможливо.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом надано оцінку поданих ОСОБА_1 доказів і прийнято висновок про слушність поданих аргументів, наведених в позовній заяві та наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 270 ЦК України фізична особа має право, зокрема, на свободу пересування.

Згідно ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст. 12 Закону № 1382-IV від 11.12.2003 року свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено, зокрема на тимчасово окупованих територіях.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

4 червня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», яка регулює питання перетину адміністративного кордону вільної економічної зони «Крим» під час в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України відповідно до Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», а також іноземців та осіб без громадянства - з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до п. 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою КМУ № 367 від 04.06.2015 року - в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти: громадян України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до пунктів 3-5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, на підставі: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не має можливості отримати згоду ОСОБА_2 на в`їзд/виїзд доньки на тимчасово неконтрольовану територію, оскільки відповідач проживає окремо від дитини, виїхати для оформлення довіреності на підконтрольну українській владі територію ухиляється.

Чинним законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення про надання дозволу на перетин державного кордону, лінії зіткнення територій проведення Операції об`єднаних сил без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати багаторазовий характер з визначенням відповідного часового проміжку перебування.

Так, ОСОБА_1 заявлено вимогу надання дозволу на переміщення неповнолітньої ОСОБА_3 , 2005 року народження через лінію зіткнення без згоди батька ОСОБА_2 . З мотивувальної частини позову вбачається, що мета отримання такого дозволу є багаторазові поїздки позивача разом з неповнолітньою донькою до м. Києва для відвідування близьких родичів в м. Києві (племінника позивача, який доводиться двоюрідним братом дитини), що забезпечить збереження міцності родинних зв`язків. Крім того, дитина потребує сприятливих умов літнього відпочинку та оздоровлення. Такі поїздки, подорожі ускладняються тим, що без письмової згоди відповідача позивач не має можливості перевезти доньку до м. Донецьк через лінію розмежування в Донецькій області. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 досягнуто 14-річного віку, тому має звернутися до територіального підрозділу ДМС України або Центру надання адміністративних послуг для отримання паспорта громадянина України у формі ID-картки по досягненню 14-річного віку (вперше).

За переконанням суду, право в`їзду / виїзду на / з непідконтрольну територію м. Донецька Донецької області узгоджуються з інтересами неповнолітньої дитини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами - першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. У відповідності до пп. 2 п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302, заявник для оформлення паспорта подає оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилося 14 років, що породжує обов`язок отримати паспорт громадянина України. Затримка звернення позивача разом з неповнолітньої донькою до територіального підрозділу ДМС України / Центру надання адміністративних послуг для отримання паспорта громадянина України у формі ID-картки обумовлена відсутністю нотаріально посвідченої згоди відповідача (батька) ОСОБА_2 на перетин лінії зіткнення (в`їзд / виїзд з непідконтрольної території).

Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про надання дозволу позивачу ОСОБА_1 на в`їзд / виїзд з / на тимчасову окуповану територію разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , 2005 року народження, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до виповнення дитині шістнадцятирічного віку.

Що стосується позовних вимог про надання дозволу на переміщення через лінію зіткнення неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2005 року народження в супроводі інших осіб, уповноважених за нотаріально-посвідченою згодою позивача - суд зазначає наступне. Так, на Єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України надано рекомендації щодо тимчасового утримання від поїздок до тимчасово непідконтрольної території України, враховуючи неможливість забезпечити належну безпеку громадян в окупованих населених пунктах. За таких обставин, ОСОБА_1 як мати має право на самозахист дитини і несе повну відповідальність за життя, здоров`я доньки, тому супроводження неповнолітньої ОСОБА_3 , 2005 року народження в поїздках маршрутом через лінію зіткнення іншими особами є недоцільним, тому в цій частині позовних вимог, на думку суду, слід відмовити. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено.

На підставі ч. 2, 3 ст. 313 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 1, 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого Постановою КМУ № 367 від 04.06.2015 року, керуючись ст. ст. 13, 141, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Будьоннівської районної в м. Донецьку ради про надання дозволу на тимчасовий в`їзд дитини на тимчасово окуповану територію без згоди батька - задовольнити частково.

Надати дозвіл на переміщення через лінію зіткнення (в`їзд / виїзд на тимчасово непідконтрольну територію) у межах Донецької та Луганської областей неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 з оформленням відповідних проїзних документів (дозволу для перетину лінії розмежування) строком до виповнення дитині шістнадцятирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення суду - 07.04.2020 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ;

- третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Будьоннівської районної в м. Донецьку ради, , адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Транспортна, буд. 2

Суддя: