233 № 233/389/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Аллік Ю.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Нагорнюк Денис Вікторович, до Костянтинівської міської ради Донецької області, третя особа - Перевальська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

27 січня 20 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Костянтинівської міської ради Донецької області, третя особа - Перевальська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на наступні обставини. З 12.03.1961 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік помер. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 161,9 кв.м., житловою площею 58,8 кв. м., та земельної ділянки під вказаним домоволодінням кадастровий номер :00:023:0510, площею 0,0620 га, яка належала останньому на підставі державного акту на право власності. Після смерті ОСОБА_3 державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори 11.09.2013 року була зареєстрована спадкова справа № 54994529. Вказане спадкове майно вона фактично прийняла у спадщину, оскільки була зареєстрована та мешкала з чоловіком за вказаною адресою. У листопаді 2019 року вона звернулась до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок, однак 13.11.2019 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність у спадкоємця документу, який посвідчує право власності спадкодавця на будинок. У грудні 2019 року вона звернулась до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку під житловим будинком, однак 13.12.2019 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через наявність у реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження речового права щодо ОСОБА_3 . Тому просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, та особа ОСОБА_3 на майно якого накладено обтяження від 05.06.2006 року за № 3064041 реєстратором Перевальської державної нотаріальна контори на підставі архівного запису № 3 від 22.05.1970 р. є різними особами. Визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 161,9 кв.м., житловою площею 58,8 кв.м., та земельної ділянки під вказаним домоволодінням кадастровий номер :00:023:0510, площею 0,0620 га, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

Представник позивача адвокат Нагорнюк Д.В. у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, прийняття рішення залишив на розсуд суду (а.с.94).

Представник третьої особи - Перевальської державної нотаріальна контори у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

З`ясувавши вказану позицію сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Костянтинівка, Донецької області помер громадянин України ОСОБА_3 , актовий запис про смерть №155 від 05.02.2013 року (а.с.16). Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 161,9 кв.м., житловою площею 58,8 кв. м., та земельної ділянки під вказаним домоволодінням кадастровий номер :00:023:0510, площею 0,0620 га, яка належала останньому на підставі державного акту на право власності серії ЯИ, №375104 від 29.10.2010 року та була виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.79-84).

Позивачка ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.03.1961 року (а.с.12). Згідно до ст. 1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем першої черги та має право на спадкування за законом на майно, яке належало померлому.

14.02.1967 року ОСОБА_3 набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , про що йому було видано свідоцтво про право особистої власності на підставі рішення виконкому Костянтинівської міської ради депутатів від 10.02.1967 року. Право власності на житловий будинок 20.02.1967 р. було зареєстровано у реєстрову книгу під № 28/11752 Костянтинівським міським бюро технічної інвентаризації (а.с.31-32). На підставі рішення виконкому Костянтинівської міської ради депутатів від 06.02.1980 року № 33/2 ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво нового будинку за умови демонтажу старого будинку (а.с.30). У 1985 році він добудував за вказаною адресою новий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 161,9 кв. м., житловою площею 58,8 кв. м. про що 04.02.1985 р. була складена технічна документація - техпаспорт Костянтинівським міським бюро технічної інвентаризації (а.с.33-37). Однак, за життя ОСОБА_3 не оформив правовстановлюючий документ на житловий будинок та не зареєстрував своє право власності.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Вказане спадкове майно позивачка фактично прийняла у спадщину, оскільки була зареєстрована та фактично мешкала з чоловіком за однією адресою, а саме АДРЕСА_1 , що підтверджується копією домової книги (а.с.38).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд. державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Згідно роз`яснень у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного суду України, наведених у пункті 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

У листопаді та грудні 2019 року позивачка ОСОБА_2 зверталась до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак 13.11.2019 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність у спадкоємця документу, який посвідчує право власності спадкодавця на будинок, а щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку під житловим будинком 13.12.2019 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через наявність у реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження речового права щодо ОСОБА_3 . (а.с.28-29).

При цьому, вказане домоволодіння було збудоване ОСОБА_3 у 1985 році, що підтверджується технічною документацією (техпаспортом), тобто до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому, позивачка, як спадкоємець, який прийняв спадщину, має право на оформлення спадкових прав.

Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна мається запис, зареєстрований 05.06.2006 12:12:05 за № 3064041 реєстратором Перевальська державна нотаріальна контора на підставі повідомлення 22.05.1970 Шахти «Перевальська», Косіора, на нерухоме майно ОСОБА_3 , внесений на підставі архівної заборони/арешту, архівний запис № 3 від 22.05.1970 року. Вказані відомості зазначені у Інформаційній довідці № 195910389 від 10.01.2020 року.

Суд вважає доведеним, що вказане обтяження (арешт) не стосується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 , оскільки відсутня будь-яка ідентифікуюча інформація. ОСОБА_3 з 06.08.1969 року був зареєстрований та фактично мешкав адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією домової книги (а.с.38). Відповідно до записів у трудовій книжці трудова діяльність ОСОБА_3 розпочалась у 1954 році, весь час він працював на підприємствах виключно Донецької області. Так з 27.01.1966 року по 09.06.1975 року ОСОБА_3 працював на Костянтинівському автотранспортному підприємстві 04674, а тому він не міг бути суб`єктом накладення арешту у 1970 році у Луганській області (а.с.19-20). Докази про будь-який зв`язок ОСОБА_3 з шахтою «Перевальська», Косіора, у справі відсутні.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.ст. 315, 1216, 1217, 1218 ЦК України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5, ст.ст. 4, 14, 81, 200, 259, 263 265, 273, ч.2 ст. 315 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Нагорнюк Денис Вікторович, до Костянтинівської міської ради Донецької області, третя особа - Перевальська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 , який був зареєстрований та проживав у будинку АДРЕСА_1 , та громадянин ОСОБА_3 на майно якого накладено обтяження від 05.06.2006 12:12:05 за № 3064041 реєстратором Перевальська державна нотаріальна контора на підставі архівного запису № 3 від 22.05.1970 року - є різними особами.

Визнати за ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 )право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 161,9 кв. м., житловою площею 58,8 кв. м., та земельну ділянку під вказаним домоволодінням кадастровий номер :00:023:0510, площею 0,0620 га, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Костянтинівка, Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя