Справа № 465/5717/19
Провадження № 2/461/892/20
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

09.04.2020 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі судді Стрельбицького В.В., вивчивши та дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, з підстав, викладених у позовній заяві.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23 березня 2020 року матеріали справи передано за підсудністю на розгляд Галицького районного суду м. Львова.

Мотивами постановлення вказаної ухвали було те, що позивач ОСОБА_1 подав клопотання про скерування справи за підсудністю, оскільки у майбутньому планує уточнювати позовні вимоги та пред`являти їх до Головного управління Національної поліції у Львівській області, яке знаходиться на території, що відноситься до юрисдикції Галицького районного суду м. Львова.

Однак, приходжу до переконання, що справу скеровано до Галицького районного суду м. Львова помилково, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача(ч.15 ст.28 ЦПК України).

Відповідно до позовної заяви відповідач Франківський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Ген. Чупринки, 65, тобто на території, яка відноситься до територіальної юрисдикції Франківського районного суду м. Львова, у зв`язку з чим позов і подано до даного суду.

Відповідно до ч.4 ст.51 ЦПК України, про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Матеріали справи не містять доказів, що в процесі розгляду справи було залучено співвідповідача чи замінено неналежного відповідача на Головне управління Національної поліції у Львівській області. Відсутнє також відповідне клопотання позивача з приводу вчинення дій, передбачених статтями 50, 51 ЦПК України.

Отже, залучення судом співвідповідача чи заміна неналежного відповідача не відбулось.

При цьому, згідно ч.2 ст.31 ЦПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

У даній справі відсутні обставини, які б вказували на виключну підсудність позову Галицькому районному суду м. Львова.

Вищенаведене свідчить про відсутність законних підстав для розгляду справи у Галицькому районному суді м. Львова, оскільки місцем знаходження одного з відповідачів - Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області є м. Львів, вул. Ген. Чупринки, 65, що відноситься до територіальної юрисдикції Франківського районного суду м. Львова.

Основою механізму забезпечення права на доступ до правосуддя є певна сукупність втілених у Конституції та чинному законодавстві України правових принципів, установлених інститутів, норм та юридичних гарантій, які в комплексі уможливлюють і сприяють його дотриманню, реалізації та захисту. В свою чергу, право на доступ до правосуддя є невід`ємною складовою права на судовий розгляд. Оскільки останнє, у свою чергу, є складовою прав людини, їх конституційно-правові гарантії в цілому повністю стосуються і права на доступ до правосуддя, що, дає підстави для висновку про існування згаданого права в системі координат загального конституційно-правового механізму гарантій прав людини.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи наведені положення цивільного процесуального законодавства, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, Конституції України, приходжу до переконання, що дана справа не підсудна Галицькому районному суду м. Львова, а тому з метою недопущення обмеження законодавчо встановлених прав та гарантій позивача на справедливий судовий розгляд уповноваженим судом з дотриманням розумних строків, матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди слід передати на розгляд до Франківського районного суду м. Львова.

Керуючись ст.ст.27, 31 ЦПК України,

постановив:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди передати на розгляд до Франківського районного суду м. Львова.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до розділу XII пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 09 квітня 2020 року.

Суддя Стрельбицький В.В.