Провадження №2/523/757/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мица А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути на відшкодування матеріальної шкоди 11150,00 грн, та моральної шкоди - 5000 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 6500 грн. витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 3375,00 грн., та судовий збір.

В обгрунтування вимог позивач вказував на те, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , яка розташована над квартирою позивача.

Систематично, з 2017 року по 2019 року відповідач здійснював залиття квартири позивача, що зафіксовано в актах від 26.09.2017 року, 22.05.2018 року, 02.07.2019 року, 15.07.2019 року, 29.07.2019 року, 31.07.2019 року.

05.09.2019 року за заявою позивача проведено будівельно-технічне експертне дослідження приміщень коридору, кухні та санвузлу квартири №76 .

Висновком №ED-2502-1-1387.19 від 10.09.2019 року була оцінена матеріальна шкода, яка станом на момент складення висновку становить 8028+3122=11150 грн.

Моральна шкода підтверджена систематичним порушенням нормального устрою життя.

Сторони в засідання призначене на 06.04.2020 року не з`явилися, повідомлені належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує згодна на заочний розгляд справи. Від відповідача заяв та відзив на позов не надходили. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.280 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено:

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.30).

Відповідач фактично мешкає в квартирі АДРЕСА_4 , місце проживання зареєстровано за адресом: АДРЕСА_6 (а.с.45).

Висновком судового експерта Кріві К.В. , №ED-2502-1-1387.19 від 10.09.2019 року, оцінена матеріальна шкода завдана внаслідок залиття приміщень коридору, кухні та санвузлу квартири АДРЕСА_1 , станом на момент складення висновку та становить 11150,00 грн.(а.с.16).

Відповідач у 2017-2019 роках здійснював дії, щодо неналежного утримання майна яке знаходиться у його володінні, що спричинили залиття квартири позивача та зафіксовано в актах від 26.09.2017 року, 22.05.2018 року, 02.07.2019 року, 15.07.2019 року, 29.07.2019 року, 31.07.2019 року (а.с.25-27).

В актах від 26.09.20017 року, 22.05.2018 року, встановлено протікання кранів у ванній кімнаті та вода на підлозі біля ванни. В квартирі зареєстрований неповнолітній, батьком якого є відповідач.

В акті від 15.07.2019 року визначено спосіб припинення заливки, а саме, через установку приладу «крот» на мережі квартири №79 .

В акті від 31.07.2019 року встановлено аварійний стан з`єднуючих шлангів, ванни, змішувача.

Нормами ч.1 ст.15 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За загальним правилом статті 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 Постанови від27.03.1992року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії. Під майновою шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Статтями 151, 177, 179 ЖК УРСР та статтями 322, 323 ЦК України передбачений обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (з наступними змінами).

Зокрема, пунктом 7 Правил передбачено обов`язок власника квартири або користувача дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі № 638/7838/16-ц.

Враховуючи встановлені обставини та вказані норми, вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди є обгрунтованою тому підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до норми ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті .

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд, оцінюючи усі докази в сукупності, вважає, що розмір моральної шкоди в 1000,00 грн. буде достатньою компенсацією за моральні переживання, перенесені позивачем в результаті пошкодження його нерухомого майна та порушення звичайного укладу життя.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України, з відповідача має бути частково стягнуто на користь позивача сплачені ними і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.5, 6, 10, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 11150,00 гривень та понесенні витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 3375,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 1000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем та третьою особою в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 10.04.2020 року.

Суддя: