Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Товченко К.М., представника позивача адвоката Писаренка Олександра Олександровича, відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про визнання недійсним договору про надання правової допомоги, -

У С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернулися ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (надалі за текстом - позивач 1, позивач 2 відповідно, разом - співпозивачі) з позовом до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач), про визнання недійсним договору про надання правової допомоги.

В обґрунтування свого позову співпозивачі зазначили, що 03.02.2017 року позивач 2 і відповідач уклали договір про надання правової допомоги, який передбачав надання адвокатських послуг позивачу 1. З метою виконання договору, позивач 2 передала відповідачу частину гонорару в розмірі 6 000 доларів США. На думку співпозивачів договір був укладений з порушенням положень цивільного законодавства, зокрема, без урахування інтересів позивача 1 та без урахування її волевиявлення, відповідач не керувалася інтересами співпозивачів, не повідомила позивачу 1 про свою спеціалізацію. Крім того, договір не грунтується на засадах добросовісності, розумності та справедливості, не відповідає Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки створює дисбаланс договірних прав та обов`язків на користь споживача, у зв`язку з чим, співпозивачі просили визнати недійсним договір про надання правової допомоги, укладений між відповідачем та позивачем 2.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2019 року відкрито провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач подала апеляційну скаргу на Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2019 року, просила визначити підсудність за Подільським районним судом м. Києва, за правилами територіальної юрисдикції.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.01.2020 року Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2019 року скасовано, підсудність визначено за Подільським районним судом м. Києва.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.02.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд, встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач подала відзив, у якому заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки, на її думку, договір між нею та позивачем 2 був укладений на засадах добровільності та вільного волевиявлення сторін, позивачу 2 був наданий час для ознайомлення з договором перед його підписанням. Між сторонами була погоджена сума гонорару до підписання договору, позивачу 2 була відома ця сума, позивач 2 з нею погодилася. В подальшому, відповідачем як адвокатом була надана правова допомога у справі. Відповідач зазначила, що згода позивача 1 на надання останній правової допомоги була не потрібна, оскільки законодавством України така згода не передбачена. Щодо укладення договору в іноземній валюті (доларах США) відповідач зазначила, що відповідно до положень цивільного законодавства сторони вільні у визначенні грошового еквіваленту зобов`язання. Щодо невідповідності договору нормам Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач зазначила, що відносини між адвокатом і його клієнтом є особливим видом відносин, які регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а відтак, норми Закону України «Про захист прав споживачів» на договір не поширюються. Відповідач у відзиві зазначила, що підстави для визнання договору недійсним, які передбачені цивільним законодавством, відсутні.

Також відповідач зазначила, що позивач 2 вже зверталася до Шевченківського районного суду м. Києва з аналогічним позовом, у задоволенні якого було відмовлено, рішення набрало законної сили. В свою чергу, Печерським районним судом м. Києва було задоволено позов відповідача до позивача 2 про стягнення коштів за договором про надання правової допомоги від 03.02.2017 року. Вказаними судами встановлено низку обставин, які мають преюдиційне значення, у зв`язку з чим, у задоволенні цього позову слід відмовити. Відповідач також послалася на пропущення строків позовної давності позивачами.

Співпозивачами було подано заяву про зміну підстав позову, водночас, всі підстави для визнання договору недійсним зводяться до підстав, на яких грунтувався первісний позов.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

03.02.2017 року між позивачем 2 та відповідачем було укладено договір про надання правової допомоги. Предметом вказаного договору є надання адвокатом правової допомоги позивачу 1 у всіх справах, що пов`язані з відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересах, у тому числі у справі про встановлення права власності на квартиру за позивачем 1. Гонорар адвоката за вказаним договором склав 23 000 долари США, у тому числі авансовий платіж 10 000 доларів США (т. 1, а.с. 7).

Відповідно до квитанції від 03.02.2017 року позивач 2 передала відповідачу 6 000 доларів США на виконання договору про надання правової допомоги (т. 1, а.с. 7).

Відповідач є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 5758 (т. 1, а.с. 8).

22.02.2017 року позивач 2 надіслала відповідачу вимогу про повернення грошових коштів в розмірі 6 000 доларів США у зв`язку з тим, що договір було укладено під впливом помилки та тяжких життєвих обставин (т. 1, а.с. 9).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2018 року у справі № 761/21408/17 у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 , про розірвання договору про надання правової допомоги та стягнення коштів за договором, яке було залишено Постановою Київського апеляційного суду від 06.02.2019 року без змін, було відмовлено. Як було встановлено судами, 03.02.2017 року між ОСОБА_1 (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 ») та ОСОБА_3 був укладений Договір про надання правової допомоги. Предметом Договору відповідно до п.1.1 сторони визначили - надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги ОСОБА_2 у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів у кримінальних, адміністративних, цивільних, господарських справах тощо; у тому числі у справі, щодо встановлення факту права власності на квартиру за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з п.3.2 Договору сторони визначили строк дії договору - з дати його підписання до 03.02.2018 року. Умовами договору визначені права та обов`язки як адвоката, так і клієнта. Так, згідно із п.2.3.1 Договору клієнт зобов`язується сплатити гонорар Адвокату у розмірі та в строк, погоджені між ними. Також сторони домовились та визначили в п.4.1 Договору, що оплата за послуги адвоката є гонораром і поверненню не підлягає, сума гонорару адвоката становить 23 000,00 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення даного Договору (2698,70 гривень за 100 доларів США), що сплачується клієнтом адвокату у готівковій формі. А також згідно з п.4.3 Договору клієнт зобов`язаний здійснити авансовий платіж адвокату у розмірі 10 000,00 доларів США, протягом двох календарних днів з моменту підписання даного Договору. Внесений авансовий платіж поверненню не підлягає. Договір підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду із викладеними умовами. На виконання умов Договору, 03.02.2017 року ОСОБА_3 сплатила 6 000,00 доларів США, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера від 03.02.2017 року. Умовами договору, зокрема пунктами 3.3 - 3.4, передбачено, що він може бути розірваний згідно з вимогами чинного законодавства України; за вимогою адвоката або клієнта; за згодою сторін. Стаття 598 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Стаття 651 ЦК України визначає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. (ч.2 ст.651 ЦК України). У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.3 ст.651 ЦК України). Частина 2 статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Стаття 32 Правил адвокатської етики визначає, що в договорі про надання правової допомоги має бути передбачено право клієнта в будь-який час і з будь-яких причин (або без їх пояснення) розірвати договір з адвокатом в односторонньому порядку; в договорі можуть бути визначені умови виплати гонорару за таких обставин; Адвокат не має права вчиняти тиск на клієнта з метою перешкодити реалізації цього права; водночас адвокат, котрому став відомий намір клієнта розірвати договір з ним, повинен пояснити клієнту можливі наслідки цього для перспективи подальшого виконання його доручення, з`ясувати причини, що потягли ініціювання клієнтом розірвання договору, і якщо вони пов`язані з помилковим уявленням клієнта про хід захисту (представництва) його інтересів або обумовлені недоліками в захисті (представництві) клієнта адвокатом, які можуть бути усунені, - пояснити це клієнту і обговорити з ним можливість збереження договору, якщо це об`єктивно відповідає інтересам клієнта. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 22.02.2017 року ОСОБА_3 направила ОСОБА_1 вимогу про повернення грошових коштів в сумі 6 000,00 доларів США. З тексту вимоги не вбачається, що ОСОБА_3 вимагала розірвати договір. Вимога направлялась з описом вкладення за адресою ОСОБА_1 , зазначеному в Договорі про надання правової допомоги. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що вказану вимогу вона не отримувала. Представник позивача до відповіді на відзив додав копію заяви (вимоги) (повторної) про розірвання договору від 23.02.2017 року. Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що вони були присутні 06.02.2017 року в офісі адвоката та була домовленість про розірвання договору і повернення коштів. Як зазначили свідки, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 пішли в іншу кімнату де ОСОБА_3 написала заяву про розірвання договору. Крім того свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що спочатку вони погодились на суму яка зазначена в договорі, а потім на вихідних обговорили і зрозуміли, що сума занадто велика, тому прийшли 06.02.2017 року із заявою про розірвання договору. ОСОБА_9 спочатку пообіцяв розірвати договір та повернути кошти в сумі 5 000,00 доларів США, але кошти не були повернуті та на вимоги про повернення коштів будь-якої реакції не було. В судовому засіданні ОСОБА_9 та ОСОБА_1 категорично заперечували, що була домовленість про розірвання договору та написання позивачем такої заяви. Крім того в судовому засіданні встановлено, що 30.05.2017 року та 13.06.2017 року ОСОБА_1 направляла ОСОБА_3 лист-претензію в якому повідомила, що вона не буде виконувати власні зобов`язання за договором до виконання зобов`язань ОСОБА_3 щодо сплати частини авансового платежу. 30.06.2017 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_3 повідомлення, що якщо вона виконає свої договірні зобов`язання, буде відкликано подану до суду позовну заяву. Сторона позивача в судовому засіданні пояснила, що так як договір укладений на користь третьої особи, а вона не погоджувала розміру й порядку оплати за договором, не погоджувала та не надавала відповідачці доручення про початок його виконання на таких умовах, відповідач не повинна була приступати до виконання договору. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги (ч.4 статті 27 Закону). Аналогічні положення містяться в статті 15 Правил адвокатської етики. Водночас в пункті 15 Правил адвокатської етики зазначено, що якщо договір про надання правової допомоги укладено на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах, адвокат зобов`язаний отримати підтвердження згоди клієнта на надання йому правової допомоги цим адвокатом виключно у випадку, якщо цього вимагає закон. В судовому засіданні не було встановлено, що ОСОБА_2 не надавала згоду на надання їй правової допомоги адвокатом Здоренко Г.І. Крім того, діючим законодавством не передбачено погодження умов договору з особою на користь якої укладається такий договір. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що вона виконувала умови договору на підтвердження чого надала звіт про надання правової допомоги та адвокатських послуг, першочерговий план дій, правову стратегію, адвокатський запит та відповідь на нього проект позовної заяви, заяви про забезпечення позову, адвокатських запитів, клопотання та опрацьовану судову практику. Також в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 надавала правову допомогу за договором 04.02.2017 року.

Додатково Київським апеляційним судом було встановлено, що стороною позивача не було доведено невиконання відповідачем умов договору про надання правової допомоги. На підтвердження факту виконання умов укладеного з ОСОБА_3 договору ОСОБА_4 надала до суду першої інстанції звіт про надання правової допомоги та адвокатських послуг, план дій, правову стратегію, адвокатський запит та відповідь на нього, проект позовної заяви, заяви про забезпечення позову, адвокатських запитів, клопотання та опрацьовану судову практику.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2019 року у цивільній справі № 757/36412/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення коштів, з ОСОБА_3 було стягнуто на користь ОСОБА_1 4 000 доларів США та судовий збір. У вказаній справі було встановлено, що 03 лютого 2017 року між позивачем ОСОБА_1 (на даний час ОСОБА_1 ) та відповідачем ОСОБА_3 в інтересах третьої особи ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги. Предметом договору є надання адвокатом (позивачем) усіма законними методами та способами правової допомоги третій особі ОСОБА_2 у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів у кримінальних, адміністративних, цивільних, господарських справ тощо; у тому числі, у справі щодо встановлення факту права власності на квартиру за ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання умов договору відповідачем ОСОБА_3 сплачено частину авансового платежу у розмірі 6 000 доларів США, що стверджується прибутковим касовим ордером від 3 лютого 2017 року. Отже, відносини, що виникли між сторонами є зобов`язальними з приводу надання послуг. Спірним договором визначені права та обов`язки адвоката та клієнта - ОСОБА_3 . Зокрема, розділом 4 договору визначено умови сплати гонорару. Так, оплата послуг адвоката є гонораром та поверненню не підлягає. Сума гонорару становить 23 000 доларів США за валютним курсом Національного банку України, встановленим на час укладення договору (2698,70 грн. за 100 доларів США), що сплачується клієнтом адвокату у готівковій формі. Клієнт зобов`язаний, відповідно до умов договору здійснити авансовий платіж адвокату у розмірі 10 000 доларів США протягом двох календарних днів з часу підписання договору. Даний авансовий платі поверхню адвокатом клієнту не підлягає. Решту суми, що становить 13 000 доларів США клієнт зобов`язаний сплатити адвокату після встановлення факту права власності на квартиру за ОСОБА_2 у день передачі документів про право власності згідно з актом. Сума гонорару адвоката може збільшитись у разі додаткових доручень клієнта у розмірі, погодженому сторонами. У разі невиконання клієнтом обов`язку гонорару адвокат має право не виконувати доручення клієнти та/або звернусь до суду щодо стягнення коштів у судовому порядку. Отже, сторонами договору про надання правової допомоги визначено права та обов`язки сторін, обсяг послуг правової допомоги, ціна договору. Вказаний договір підписаний позивачем та відповідачем. Таким чином укладений договір не суперечить чинному законодавству. Під час підписання договору його умови відповідали волевиявленню сторін. Строк дії договору відповідно до п. 3.2 договору закінчився 3 лютого 2018 року та до цього він був дійсним. Судових рішень про визнання його недійсним чи розірваним немає. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у цивільній справі № 761/21408/17 у задоволенні позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про розірвання договору про надання правової допомоги з підстав його укладення внаслідок помилки та стягнення коштів за договором відмовлено. Тому, доводи відповідача, що вказаний договір є розірваним з 6 лютого 2017 року є безпідставним, оскільки суду не надано доказів такого - відсутній письмовий доказ його розірвання так, як відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Враховуючи наведене, а також умови спірного договору про надання правової допомоги, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача решти несплаченого авансу у розмірі 4 000 доларів США коштів, оскільки відповідач в порушення умов договору не здійснила їх оплату протягом двох днів з часу підписання. При цьому, доводи відповідача, що позивач не виконувала умови договору щодо надання правової допомоги третій особі ОСОБА_2 , суд відхиляє, так як умовами договору передбачено наслідки невиконання ОСОБА_3 умов договору - право адвоката не виконувати доручення та/або звернутись до суду щодо стягнення коштів в судовому порядку. Позивачем було використано і не виконання доручень клієнта щодо надання правової допомоги у зв`язку з невнесення повної суми авансового платежу та звернення до суду з позовом про стягнення решти суми авансового платежу. Також суд відхиляє твердження відповідача, що вказаний договір не погоджений з ОСОБА_2 , оскільки вказане не входить до предмету спору у цій справі, судових рішень про визнання договору недійсним з цих підстав суду не надано. Крім того, суду і не доведено необхідність погодження умов договору третьою особою, оскільки таке можливо лише у випадках, визначених законодавством (наприклад, залучення захисника підозрюваного, обвинуваченого відповідно до ст. 48 КПК України). Щодо визначення у договорі суми в іноземній валюті, суд зазначає, що відповідно до ст. 524 ЦК України сторони договору можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті і такий еквівалент визначений сторонами у розділі 4 договору. Доводи відповідача, що позивачем не здійснено будь-яких дій щодо виконання умов договору про надання правової допомоги є безпідставним, оскільки суду надані проекти процесуальних документів, складених в інтересах ОСОБА_2 , звіти щодо аналізу судової практики, та вказане не може бути підставою для звільнення від стягнення коштів з відповідача, оскільки незалежно від надання правової допомоги авансовий платіж вноситься відповідачем наперед, поверненню не підлягає, таким чином виступає як підтвердження зобов`язання та як засіб забезпечення його виконання відповідно до умов договору. Враховуючи наведене, суд стягнув з ОСОБА_3 решту суми несплаченого авансового платежу у розмірі 4 000 доларів США, що еквівалентно 107 920 грн. та розраховано, виходячи з курсу Національного банку України гривні до долара США, визначеного у п. 4. 2 договору.

Вказане Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2019 року було залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 17.06.2020 року і набрало законного сили.

Співпозивачі просять визнати договір про надання правової допомоги недійсним, посилаючись на те, що він суперечить частинам 1-3 ст. 203 Цивільного кодексу України. Також зазначили, що Рішенням у Шевченківського суду м. Києва у справі № 761/21408/17 було відмовлено у розірванні договору, позивач 2 з позовом про визнання договору недійсним не зверталася.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що стороною позивачів в обгрунтування підстав для визнання договору недійсним не було доведено наявність інших обставин, ніж ті, які вже були встановлені у справах № № 757/36412/17-ц та № 761/21408/17.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відтак, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 1-2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 141, 258-259, 263-264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про визнання недійсним договору про надання правової допомоги - відмовити;

Повне найменування:

позивач - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

позивач - ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

відповідач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 );

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Гребенюк