Ухвала

09 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 453/223/19

провадження № 61-5774ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) на свою користь страхове відшкодування

у розмірі 35 742, 33 грн.

В обґрунтування свого позову вказав, що постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2018 року провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, було закрите

на підставі статті 38 КУпАП, без встановлення вини ОСОБА_1 , і МТСБУ листом № 3.1-05/319 від 08 січня 2019 року відмовило позивачу

у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю факту встановлення вини ОСОБА_1 , проте вина останнього, за доводами позивача, підтверджується іншими доказами, зокрема, які є в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 12 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_2 35 742, 33 грн заподіяної майнової шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

29 березня 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року і ухвалити нове рішення

про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію оскарженої постанови суду апеляційної інстанції було отримано ним 26 лютого

2020 року, що підтверджується копією конверта Львівського апеляційного суду.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до частини третьої статті3 Цивільного процесуального кодексуУкраїни провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною першою статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень, лише у тих випадках, коли таке оскарження

є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної

правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, стабілізувати цивільні правовідносини.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 35 742, 33 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних.

Заявник у касаційній скарзі вказав, що справа має значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Верховний Суд, враховуючи ціну позову та доводи заявника, викладені у касаційній скарзі, які фактично зводяться до незгоди з висновками судів, зробленими за результатами оцінки доказів, та необхідності переоцінки доказів, що згідно статті 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції, з такими твердженнями ОСОБА_1 не погоджується і вважає їх необґрунтованими.

Випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі

про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу

на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Сколівського районного суду Львівської області

від 12 червня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду

від 05 лютого 2020 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 червня 2019 року

та постанови Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області

від 12 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович