Справа № 708/244/20
Номер провадження № 2/708/93/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді - Івахненко О.Г.,

при секретарі - Тендітній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чигирина Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО", Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС" про захист прав споживачів, введення в оману та повернення коштів, сплачених за наслідками укладання договорів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» та ТОВ «АТ Сервіс» про захист прав споживачів, введення в оману та повернення коштів сплачених за наслідками укладання договорів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 12 жовтня 2018 року між ним та відповідачем ТОВ «Авто Просто» було укладено Договір № 800581, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Автофонд». Сторонами було підписано даний Договір та Додатки № 1 та № 2, які є невід`ємною частиною даного Договору.

12 жовтня 2018 року між ним та ТОВ «АТ Сервіс» було укладено Договір доручення № 800581, предметом якого є зобов`язання сплатити «АТ Сервіс» винагороду ТОВ «Авто Просто» в сумі 31636,22 грн. за його рахунок.

Наданий ТОВ «АТ Сервіс» рахунок був ним оплачений, що стверджується відповідною квитанцією. Зазначає, що підписання вказаних правочинів здійснювала одна і та ж особа, менеджер консультант ТОВ «Авто Просто». Так, метою підписання Договору про адміністрування було отримання автомобіля марки/моделі KIA Sportage, вартістю 659 088 грн. 00 коп., а метою Договору доручення - оплата останнього договору, здійснена за умови виконання першого договору, інакше отримання оплати є необґрунтоване.

Отже, предметом оскаржуваних договорів є здійснення оплати винагороди та надання особі послуг з адміністрування системи, що називається «Автофондом» та базується на створенні груп покупців (Учасників), метою яких є придбання автомобілів. Він був ознайомлений із даними договорами, однак не в повному обсязі зрозумів їх зміст.

Вважає, що спірні договори були укладені під впливом обману та із застосування нечесної підприємницької практики шляхом ненадання йому необхідної, доступної та достовірної інформації щодо діяльності відповідачів.

Позивач просив визнати недійсним з моменту укладення Договір фінансових послуг № 800581 від 12 жовтня 2018 року з Додатком № 1, Додатком № 2, укладений між ним та ТОВ «Авто Просто»,стягнути з ТОВ «Авто Просто» на його користь грошові кошти в розмірі 128926,20 грн., визнати недійсним з моменту укладення Договір доручення № 800581 від жовтня 2018 року, укладений між позивачем та ТОВ «АТ Сервіс», стягнути з ТОВ «АТ Сервіс» на його користь грошові кошти в розмірі 31636,22 грн., а судовий збір стягнути солідарно у дохід держави, оскільки позивач звільнений від його сплати.

В судове засідання сторони не викликалися.

Представник відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дане товариство здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та має ліцензію на провадження такої діяльності, а тому всі укладені договори є законними та такими, що відповідають чинному законодавству України. Зазначив, що між ними та позивачем було укладено договір № 800581 від 12.10.2018 року, з умовами якого позивач був ознайомлений та отримав всю необхідну інформацію, підписавши договір та Додатки до нього. Крім того, відповідно до умов договору, учасник має 14 днів на додаткове ознайомлення з його умовами та можливість прийняття остаточного рішення щодо участі в системі «АвтоТак», причому у разі відмови учаснику повертаються всі сплачені ним кошти. Щодо несправедливості умов договору, вказав на те, що такі твердження позивача є необгрунтованими та безпідставними, оскільки кожна з умов чітко прописана у договорі, порушень норм Закону України «Про захист прав споживачів» не допущено, так як відповідач згідно з договором не є поставщиком товару, а лише надає послуги, тим більше не визначає поточну ціну автомобілів. А тому вважає вимоги позивача такими, що не відповідають чинному законодавству, у з`язку з чим у їх задоволенні просить суд відмовити.

Від відповідача ТОВ «АТ СЕРВІС» відзиву на позов ненадійшло.

Відповідно до поданої відповіді на відзив, позивач зазначив, що він уклав договір № 800581 під впливом обману із застосуванням нечесної підприємницької діяльності, оскільки при укладанні оспорюваного договору йому була надана не чітка та неправдива інформація за договором, що суперечить вимогам статей 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Умови договору від 12 жовтня 2018 року № 800581 є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. При укладенні оспорюваного правочину сторонами не був встановлений строк, після якого договір припиняє свою дію, не було встановлено строків (термінів) отримання автомобіля та не визначено ціну автомобіля. Умови договору від 12 жовтня 2018 року № 800581 передбачають обов`язок споживача виконати всі свої зобов`язання навіть якщо продавець не виконає свої. Також умови договору містять жорсткі обов`язки для споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, оскільки останній не несе будь-якої відповідальності за невиконання умов договору.

Тому він вважає, що договір про надання фінансової послуги не відповідає вимогам чинного законодавства України, грубо порушує його права як споживача.

Позивач зазначив, що дослідивши умови договору, можна зробити висновок про те, що оспорюваний договір містить несправедливі умови, визначені частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Позивач вважає, що такі положення договору призводять до істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін, порушують принцип добросовісності, а також завдають шкоди їй, як споживачеві, а тому в силу положень частин першої та другої, пунктів 2-4, 11-13 частини третьоїстатті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» такі умови є несправедливими для нього та відповідно до частини п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягають визнанню недійсними.

Суд, дослідиши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що 12 жовтня 2018 року між позивачем та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено договір № 800581 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі», що підтверджується підписами сторін та довідкою про ознайомлення позивача як учасника групи з внутрішніми правилами договору.

Відповідно до умов розділу 1 статті 1 предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «АВТОФОНД». Договір укладається шляхом його підписання та підписанням Додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору.

«АВТО ПРОСТО» є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах «АВТОФОНД». «АВТО ПРОСТО» забезпечує придбання автомобіля за рахунок об`єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов`язань, передбачених договором про адміністрування.

Відповідно до умов Додатку № 1 до договору № 800581 від 12.10.2018 року позивачем погоджено марку автомобіля та його модель, а також поточну ціну автомобіля, а саме: транспортний засіб KIA Sportage, вартістю 659 088 грн. 00 коп.

Згідно з умовами Додатку № 1 до договору № 800581 від 12.10.2018 року позивача зобов`язано сплатити винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи «АВТОФОНД» та формування групи у % + ПДВ у розмірі 31636,22 грн, періодичний платіж у % - 0,8333, щомісячна винагорода - 0,415+ПДВ; винагороду за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику 3,00+ПДВ.

Відповідно до умов Додатку № 2 до договору № 800581 від 12.10.2018 року, позивача як учасника, зобов`язано протягом строку дії договору належним чином та у встановлений договором строк виконати усі зобов`язання зі сплати періодичних платежів разом із щомісячною винагородою товариства, учасник має право на сплату 50 % від розміру щомісячної винагороди у складі кожного сплаченого авансового платежу.

Також, 12 жовтня 2018 року між позивачем та ТОВ «АТ СЕРВІС» укладений договір доручення, відповідно до умов пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, повірений зобов`язується вчинити визначені договором дії від імені довірителя.

Відповідно до умов пункту 2.1 договору доручення передбачено, що між довірителем та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено договір «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі» через систему «АВТОФОНД» від 12 жовтня 2018 року.

Умовами договору про адміністрування передбачений обов`язок довірителя зі сплати на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» винагороди у розмірі 31636,22 грн., що визначена у договорі про адміністрування як винагорода за послуги ТОВ «АВТО ПРОСТО», пов`язані з включенням договору про адміністрування до системи «АВТОФОНД» та формуванням групи.

Відповідно до умов пункту 2.3 договору доручення шляхом укладення цього договору довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені довірителя винагороду ТОВ «АВТО ПРОСТО» , отриману повіреним від довірителя за цим договором.

12 жовтня 2018 року згідно з квитанцією № 18, на розрахунковий рахунок ТОВ «АТ СЕРВІС» позивач сплатив 31636,22 грн.

Крім того, протягом строку дії договору позивач сплатив на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» передбачені Додатком № 1 до договору кошти в загальному розмірі 128926,20 грн., що підтверджується наданими ним копіями квитанцій.

Згідно з умовами договору № 800581 від 12.10.2018 року «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі» передбачено, що даний договір укладений у письмовій формі, згідно з яким товариство за винагороду зобов`язується забезпечити придбання автомобіля учаснику за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи, а учасник зобов`язується сплатити загальну кількість періодичних платежів, необхідних для повної оплати поточної ціни автомобіля та вартість послуги (винагороди товару).

З огляду ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, зазначених у частині першій, ч.6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

ТОВ «АВТО ПРОСТО» відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 19 січня 2012 року було зареєстроване у державному реєстрі фінансових установ згідно з вимогами закону та 15.01.2013 року отримало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах № 198421 у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг.

ТОВ «АВТО ПРОСТО» надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати.

Відповідно до ст. 18 «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (частини третьої статті509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики і в цій статті наведено перелік випадків, в яких підприємницька діяльність може бути визнана нечесною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

За ч. 2 та ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: 1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Забороняються як такі, що вводять в оману: 1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; 3) відмова від пред`явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; 4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; 5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; 6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім`ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; 7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; 8) використання повідомлення про розпродаж у зв`язку із припиненням суб`єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності.

Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд вважає, що укладений договір в рамках системи придбання товарів у групах не містить порушень вимог ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ТОВ «Авто Просто» надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати.

Окрім того, ч. 1 ст. 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Тобто, договір доручення є способом представництва в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє і має похідну правову природу від правовідносин, що виникають з умов Договору фінансових послуг від 12 жовтня 2018 року та Додатків до нього, укладених між сторонами.

Позивач вказує в позовній заяві на те, що при укладенні оспорюваного правочину сторонами не був встановлений конкретний строк, після якого договір припиняє свою дію.

Проте статтею 5 розділу І договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами й діє протягом десяти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома Сторонами всіх зобов`язань, передбачених договором.

Визначено й строки (терміни) отримання автомобіля, оскільки в пункті 1.2 статті 1 розділі II зазначено, що право на отримання автомобіля надається на найближчому розподілі товару, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов`язання за договором, але не пізніше двох місяців з моменту повної оплати поточної ціни автомобіля та виконання інших зобов`язань за договором.

Угодою не передбачено можливості зміни ціни послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО» ані шляхом погодження, ані тим більше в односторонньому порядку, оскільки ціна послуг погоджена між учасниками у відсотках від взаємно обраного критерію і складає узгоджений відсоток від поточної ціни автомобіля на весь період дії угоди між сторонами. Крім того, відповідач в межах своїх повноважень не має змоги самостійно встановлювати поточну ціну автомобіля, оскільки у відповідності до умов угоди (що також відповідає чинним ліцензійним умовам) поточна ціна автомобіля щомісячно повідомляється компанії ТОВ «АВТО ПРОСТО» постачальником/виробником/імпортером автомобіля в останній робочий день кожного місяця.

Необґрунтованими є посилання позивача на те, що умови договору містять жорсткі обов`язки для нього, як до споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, проте не довів у чому саме полягає несправедливість таких положень угоди.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено, що умови оспорюваних договорів призводять до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, не відповідають умовам ринку, обраному порядку придбання автомобіля, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України.

Відповідач ТОВ «АВТО ПРОСТО» відповідно до умов договору № 800581 від 12.10.2018 року укладеного із позивачем та Додатками до нього за № 1, № 2 надав фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля марки KIA Sportage, вартістю 659 088 грн. 00 коп. за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи. Відповідач ТОВ «АВТО СЕРВІС» відповідно до умов договору, отримавши повідомлення про формування груп, перерахувало кошти в сумі 31636,22 грн. грн. на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО», чим виконало свої зобов`язання за договором доручення № 800581 від 12.10.2018 року.

За таких обставин, суд не вбачає наявності істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін Договору № 800581 від 12.10.2018 року у зв`язку з тим, що його умови визначені з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості і позивач мав можливість на власний розсуд приймати чи не приймати ці умови, виходячи із принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України.

Відповідачами будь-яких порушень згідно з договорами не допущено, незаконних підстав здійснення ними нечесної підприємницької діяльності та обставин, за яких дані договори були укладені під впливом обману, з порушенням норм Закону України «Про захист прав споживачів» судом не вбачається.

Так, ТОВ «Авто Просто» надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі договору з учасниками групи є отримання автомобілів усіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається у процесі її виконання. Крім того, кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати.

Оскільки відсутні підстави для визнання недійсними договору фінансових послуг № 800581 від 12.10.2018 року із усіма додатками до нього, то відсутні правові підстави для визнання недійсним договору доручення № 800581 від 12.10.2018 року, укладеного з дотриманням вимог ст. 203 ЦК України, у зв`язку з викладеним позовні вимоги позивача щодо незаконності укладених договорів задоволенню не підлягають.

З урахуванням того, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів грошових сум, сплачених на виконання оспорюваних договорів, є похідними від основних його вимог про визнання недійсними цих правочинів, які не підлягають до задоволення, а отже вказані вимоги позивача також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати по справі підлягають віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10,18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст.4,12,13,19,76-83,137,141,263-265,274-279,274,280, 289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО", Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС" про захист прав споживачів, введення в оману та повернення коштів, сплачених за наслідками укладання договорів - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.Г.Івахненко