Справа № 645/1766/20
Провадження № 2-з/645/29/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ульяніч І.В.,

за участю секретаря Савченко В.Ю.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває вищезазначена цивільна справа.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та призначено в підготовче судове засідання.

06 квітня 2020 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд, вжити заходи забезпечення позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15000,00 доларів США, шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження належної ОСОБА_2 на праві приватної власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом заборони реєстрації будь-яких осіб в цій квартирі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач зазначає, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 р. у справі № 546/852/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2020 р., частково задоволено позов позивача, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача 5230,75 доларів США (п`ять тисяч двісті тридцять доларів США сімдесят п`ять центів) та судовий збір в розмірі 1362,42 грн., в зв`язку з неповерненням відповідачем взятих в борг грошових коштів. Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2020 р. у справі №546/852/16 відмовлено відповідачу у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 14 травня 2019 р. та постанову Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року. Оскільки відповідач, з дня набрання рішенням законної сили, до теперішнього часу це рішення не виконав і не здійснив будь-яких заходів для його виконання, у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач не збирається добровільно виконувати вищезазначене рішення суду. Як встановлено в рішенні, за договором позики відповідачу передано грошові кошти, строк повернення яких закінчився чотири роки тому. Проте, відповідачем грошові кошти не повернуто та останній всіляко ухиляється від виконання зобов`язань за цим договором позики. Позивач вважає, що відповідач не має грошових коштів, які були б достатніми для погашення ним зобов`язань щодо повернення боргу, тому вважає, що такий вид забезпечення позову як заборона вчиняти дії щодо відчуження належного відповідачу майна є абсолютно співрозмірним та адекватним позовним вимогам позивача. Заборона на відчуження належної відповідачу квартири до завершення розгляду справи не порушуватиме права відповідача як власника цього майна і не призведе до будь-яких незворотних негативних наслідків для останнього, а також не буде перешкоджати його господарській діяльності. В той же час, невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач вважає, що, як тільки ухвала про відкриття провадження у справі №645/1766/20 з`явиться в Єдиному державному реєстрі судових справ, відповідач, дізнавшись з неї про існування справи щодо стягнення з нього грошових коштів, може здійснити дії щодо відчуження всього належного йому майна, з метою уникнення відповідальності за невиконання умов договору позики.

За приписами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що відповідно положень ЦПК України розгляд заяви здійснювався судом за відсутності учасників справи, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши заяву з доданими до неї документами, приходить до наступного. Частиною першою ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, 2 ч.1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.1.ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

В заяві про забезпечення позову заявник не навів доказів чому не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі, а також заявник не зазначив доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду. Тільки посилався на невиконання відповідачем рішення суду, яке було постановлено раніше та забезпечення виконання якого має вирішуватись в порядку виконавчого провадження згідно Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов"язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Так, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 15 000,00 доларів США, в той час як заява про забезпечення позову полягає у забороні відповідачу вчиняти дії з відчуження належного йому нерухомого майна без зазначення вартості такого майна, що унеможливлює встановити співмірність позовних вимог вимогам про заборону відчуження майна. Крім того, зазначений позивачем захід забезпечення позову як заборона реєстрації будь-яких осіб в квартирі відповідача, взагалі немотивований.

В заяві позивачем не наведено вмотивованого обґрунтування, що невжиття таких заходів забезпечення позову ускладнить або унеможливить виконання рішення суду; не зазначені обставини та не надані документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, та у відповідності з зазначеними нормами процесуального права суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-153,260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 08.04.2020 року.

Суддя І.В. Ульяніч