Постанова

Іменем України

01 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 601/180/16

провадження № 61-15425св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2019 року у складі судді

Мочальської В. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду

від 18 липня 2019 року у складі колегії суддів: Костіва О. З., Сташківа Б. І., Хоми М. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до

ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння та встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2015 року вона

є власником 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/3 частки будинку є ОСОБА_2 . Також за будинковолодінням закріплена земельна ділянка.

Зазначала, що між ними існує спір про порядок користування частками житлового будинку.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила суд провести поділ житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по

АДРЕСА_1 , шляхом виділу їй в натурі 2/3 частки житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, та встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток у домоволодінні.

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ будинковолодіння та встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що вона є власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по

АДРЕСА_1 , а у власності ОСОБА_1 перебуває 2/3 частини вказаного будинку. Між ними існує спір щодо поділу вказаного будинку та встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_2 просила суд виділити їй в окремий об`єкт (житловий будинок) та визнати право власності на 1/3 частки будинковолодіння відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи

від 07 листопада 2017 року № 726/16-22, а саме: кімнату 1-4 площею

11,3 кв. м, кімнату 1-5 площею 12,5 кв. м, прихожу 1-6 площею 13,3 кв. м, погріб «Пг.», та встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту № 4 висновку експерта за результатами проведеної додаткової земельно-технічної експертизи від 29 серпня 2018 року

№ 483/18-22.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області

від 27 березня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до

ОСОБА_1 про поділ майна об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області

від 03 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Виділено в окремий об`єкт (житловий будинок) 2/3 частини будинковолодіння, які належать ОСОБА_1 , розташованого

по АДРЕСА_1 , відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 07 листопада 2017 року № 726/16-22, а саме: коридор І площею 7,6 кв. м, кладова ІІ площею 8,8 кв. м, підвал ІІІ площею 6,5 кв. м, підвал ІV площею 7,4 кв. м, коридор 1-1 площею 7,6 кв. м, кімнату 1-2 площею 20,5 кв. м, кімнату 1-3 площею 18,2 кв. м, вхідний майданчик «а1», сарай «Б».

Визнано право власності на новоутворений житловий будинок за ОСОБА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 705,00 грн компенсації за відступ від ідеальних часток.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Виділено в окремий об`єкт (житловий будинок) 1/3 частини будинковолодіння, яка належить ОСОБА_2 , розташованого

по АДРЕСА_1 , відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 07 листопада 2017 року № 726/16-22, а саме: кімнату 1-4 площею 11,3 кв. м, кімнату 1-5 площею 12,5 кв. м, прихожу 1-6 площею 13,3 кв. м, погріб «Пг.»

Визнано право власності на новоутворений житловий будинок за

ОСОБА_2 .

Встановлено порядок користування присадибною земельною ділянкою по

АДРЕСА_1 .

У решті позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2019 року доповнено рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2019 року.

Встановлено порядок користування присадибною земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 4 (чотири) висновку земельно-технічної експертизи від 29 серпня 2018 року № 483/18-22.

Виділено ОСОБА_1 для обслуговування належних їй 2/3 ідеальної частини житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами земельну ділянку площею 0,1666 га.

Виділено ОСОБА_2 для обслуговування належних їй 1/3 ідеальної частини житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами земельну ділянку площею 0,0834 га.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що найсправедливішим варіантом розподілу спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд є запропонований експертом варіант № 1 висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 07 листопада 2017 року № 726/16-22, оскільки він найбільше відповідає ідеальним часткам співвласників.

Висновок земельно-технічної експертизи від 29 серпня 2018 року

№ 483/18-22 враховує інтереси позивача та відповідача, оскільки за цим варіантом сторони користуються земельними ділянками, що відповідають їх часткам у праві власності у домоволодінні, права співвласників домоволодіння щодо користування нерухомим майном не порушуються. При цьому судом враховано розміщення на земельній ділянці майна ОСОБА_2 - паркану та кованої брами.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 липня

2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2019 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що найсправедливішим варіантом розподілу спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд є запропонований експертом варіант № 1 висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 07 листопада 2017 року № 726/16-22, оскільки він найбільше відповідає ідеальним часткам співвласників, різниця ідеальних часток

у вартісному виразі складає лише 705,00 грн.

Також правильним є висновок суду першої інстанції щодо порядку користування земельною ділянкою, порядок користування якою встановлено відповідно до висновку експерта земельно-технічної експертизи від 29 серпня 2018 року № 483/18-22, який враховує інтереси позивача та відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу,

у якій,посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував того, що,

виділивши у власність відповідачу частину житлового будинку, де знаходитиметься і газове опалення, і пічне опалення суд віддав перевагу відповідачу, а її позбавили можливості належним чином опалювати належну її частину будинковолодіння, оскільки в її користуванні залишається лише твердопаливний котел, якому близько двох десятків років і який знаходиться на межі свого використання.

Зазначає, що вона є людиною похилого віку, єдиним її доходом є пенсія, тому вона не буде мати можливості самостійно облаштувати в належній їй частині будинковолодіння систему опалення, а враховуючи конфліктні відносини з відповідачем, ОСОБА_2 відключить газовий котел від опалення належної їй частини будинковолодіння.

Крім того, вказувала, що у власність відповідача передано меншу частину будинковолодіння - 1/3 частини. У той час як у її власності знаходиться більша частина будинку, однак згідно з варіантами експертизи розподілу будинку, саме відповідач отримав більші переваги в опаленні та використанні будинку.

Вважає, що згідно з варіантом № 4 експертизи від 12 жовтня 2016 року

№ 307/16-22 експертом запропоновано виділити їй у власність саме ті приміщення житлового будинку, у яких вона прожила усе життя та

де проводила ремонтні роботи. Цей варіант також враховує наявні

в житловому будинку системи опалення, які в повній мірі відповідають її інтересам та відповідача, оскільки в її користуванні залишиться пічне опалення з твердопаливним котлом, а в користуванні відповідача - газове опалення.

Відзив на касаційну скаргу учасників справи

У вересні 2019 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргуОСОБА_1 , у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 21 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У серпня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 березня 2020 року вказану справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області

від 07 травня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Кременецька районна державна адміністрація, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом вселення та зобов`язання не чинити перешкод задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 усунути перешкоди

у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , вселено ОСОБА_1

у вказаний будинок, заборонено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 створювати для ОСОБА_1 перешкоди, які полягають у забороні та обмеженні доступу до жилих і нежилих приміщень, господарських будівель, присадибної ділянки вказаного будинковолодіння, користування належною їй худобою та її особистими речами. В іншій частині позову відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Почаївська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсними свідоцтв про право власності, їх реєстрацію та визнання права власності задоволено частково.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Визнано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що видане завідуючою Почаївською державною нотаріальною конторою ОСОБА_4

11 січня 2001 року ОСОБА_1 на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, зареєстроване в реєстрі за № 30, частково недійсним у частині визнання права власності на 1/3 частини домоволодіння;

Визнано реєстраційне посвідчення на об`єкти нерухомого майна, видане Кременецьким районним бюро технічної інвентаризації 07 лютого 2001 року ОСОБА_1 , що посвідчує її право на будинковолодіння в цілому, яке розташоване по АДРЕСА_1 частково недійсним

в частині посвідчення права ОСОБА_1 на 1/3 частини будинковолодіння;

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 113,7 кв. м, житловою площею 75,8 кв. м, сарай (літ. «Б»), погріб (літ. «Пг») загальною вартістю

106 806,00 грн.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 12 жовтня 2016 року № 307/16-22, експертом при розподілі житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами

по АДРЕСА_1 в натурі по 1/3 та 2/3 ідеальної частки кожному із співвласників домоволодіння запропоновано чотири варіанти розподілу, а саме:

- згідно з варіантом № 1 відступ від ідеальних часток становить: для співвласника 1/3 частки - частка становить 17/50 і більша від належної частки на 2019 грн; для співвласника 2/3 частки - частка становить 33/50 і менша від належної частки на 2 019 грн;

- відповідно до варіанту № 2 відступ від ідеальних часток становить: для співвласника 1/3 частки - частка становить 39/100 і більша від належної частки на 10 780,00 грн; для співвласника 2/3 частки - частка становить 61/100 і менша від належної частки на 10 780,00 грн;

- згідно з варіантом № 3 відступ від ідеальних часток становить: для співвласника 1/3 частки - частка становить 7/20 і більша від належної частки на 3 653 грн; для співвласника 2/3 частки - частка становить 13/20

і менша від належної частки на 3 653,00 грн;

- відповідно до варіанту № 4 відступ від ідеальних часток становить: для співвласника 1/3 частки - частка становить 8/25 і більша від належної частки на 3019 гривень; для співвласника 2/3 частки - частка становить 17/25 і менша від належної частки на 3 019,00 грн (а.с. 78-115 т. 1).

Відповідно до висновку експерта земельно-технічної експертизи

від 29 серпня 2018 року № 483/18-22 загальна площа земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_1 становить 0,5815 га, з них 0,2500 га - площа земельної ділянки для обслуговування.

Площа земельної ділянки, необхідна для обслуговування належних

ОСОБА_1 відповідно до 2/3 ідеальної частини житлового будинку

із господарськими будівлями та спорудами становить 0,1666 га.

Площа земельної ділянки, необхідна для обслуговування належних

ОСОБА_2 відповідно до 1/3 ідеальної частини житлового будинку

із господарськими будівлями та спорудами, становить 0,0834 га.

Згідно із висновком експерта за результатами проведеної додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 07 листопада 2017 року № 726/16-22, експертом при розподілі житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в натурі по 1/3 до 2/3 ідеальної частки кожному із співвласників домоволодіння з виділенням кожному приміщень, в яких встановлені котли опалення, які наявні в цьому будинку та знаходяться в приміщеннях 1-1

та 1-6, запропоновано один варіант розподілу, де відступ від ідеальних часток становить: для співвласника 1/3 частки - частка становить 17/50

і більша від належної частки на 705 грн; для співвласника 2/3 частки частка становить 33/50 і менша від належної частки на 705 грн (а.с. 228-240 т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України.

Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власника з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або

є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі

№ 6-12цс13 зроблено висновок, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку

в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна

в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення

в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання

в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Аналізуючи зміст статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку про те, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників

у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток

і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток

у праві власності на це майно.

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України

від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2016 року було проведено судову будівельно-технічну, оціночно-будівельну та оціночно-земельну експертизи № 307/16-22. Експертом при розподілі житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в натурі по 1/3 та 2/3 ідеальної частки кожному із співвласників домоволодіння запропоновано чотири варіанти розподілу.

Також було проведено додаткову судову будівельно-технічну, оціночно-будівельну та оціночно-земельну експертизи від 07 листопада 2017 року

№ 726/16-22, експертом при розподілі житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в натурі по 1/3 до 2/3 ідеальної частки кожному із співвласників домоволодіння з виділенням кожному приміщень, у яких встановлені котли опалення, які наявні в цьому будинку

та знаходяться в приміщеннях 1-1 та 1-6, запропоновано один варіант розподілу, де відступ від ідеальних часток становить: для співвласника

1/3 частки - частка становить 17/50 і більша від належної частки на 705 грн; для співвласника 2/3 частки - частка становить 33/50 і менша від належної частки на 705 грн (а.с. 228-240 т. 1).

Встановивши, що запропонований експертом варіант № 1 висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 07 листопада 2017 року № 726/16-22,

є найсправедливішим, оскільки найбільше відповідає ідеальним часткам співвласників (2/3 - у ОСОБА_1 та 1/3 - у ОСОБА_2 ), а різниця ідеальних часток у вартісному виразі складає лише 705 грн, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про задоволення позову в цій частині.

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває

у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває

у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною четвертою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Судом встановлено, що згідно з висновком земельно-технічної експертизи від 29 серпня 2018 року № 483/18-22 загальна площа земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_1 становить 0,5815 га, з них 0,2500 га - площа земельної ділянки для обслуговування.

Площа земельної ділянки, необхідна для обслуговування належних

ОСОБА_1 відповідно до 2/3 ідеальної частини житлового будинку

із господарськими будівлями та спорудами становить 0,1666 га.

Площа земельної ділянки, необхідна для обслуговування належних

ОСОБА_2 відповідно до 1/3 ідеальної частини житлового будинку

із господарськими будівлями та спорудами, становить 0,0834 га.

Суди, встановивши, що за вказаним варіантом висновку експерта сторони користуються земельними ділянками, що відповідають їхнім часткам

у праві власності у домоволодінні, права співвласників домоволодіння щодо користування нерухомим майном не порушуються. При цьому судом враховано розміщення на земельній ділянці майна ОСОБА_2 - паркану та кованої брами.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком судів щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно

до висновку земельно-технічної експертизи від 29 серпня 2018 року

№ 483/18-22, який враховує інтереси позивача та відповідача.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Оскільки доводи касаційної скарги висновку судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк