Єдиний унікальний номер 725/627/20
Номер провадження 2/725/97/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівців

в складі:

головуючого судді - Нестеренко Є. В.

за участю:

секретаря судового засідання - Кочут М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Першотравневого районного суду м. Чернівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

28.10.2019 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з вона відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи, що діти перебувають повністю на утриманні позивачки, батько участі у вихованні не приймає, матеріально не допомагає, не спілкується з дітьми, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину в сумі 4457 грн. щомісяця з 1 листопада 2019 року до повноліття найстаршої дитини.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, та призначено підготовче судове засідання .

Ухвалою суду від 05.02.2020 року позовні вимоги в частині стягнення аліментів роз`єднані та виділені у самостійне провадження.

Ухвалою суду від 05.02.2020 року ухвалою суду закрито провадження та призначено до розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, подали письмовий відзив та письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи.

Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11.11.2004 року, актовий запис №1650.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дітей в свідоцтвах про їх народження зазначений відповідач, свідоцтво про народження від 05.07.2005 року № НОМЕР_1 та свідоцтво про народження від 24.11.2011 року № НОМЕР_2 .

Позивач та Відповідач проживають разом за адресою - АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою про місце проживання в паспорті позивача, відомостями відділу ведення реєстру територіальної громади м. Чернівці відносно відповідача.

Неповнолітня дитина сторін, ОСОБА_3 проживає разом зі сторонами, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання виданою відділу ведення реєстру територіальної громади м. Чернівці від 12.06.2019 року.

Норми права, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України умовою стягнення аліментів є проживання дитини разом з особою, яка просить присудити їй аліменти та перебування дитини на утриманні цієї особи.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач у своєму письмовому відзиві заперечує факт проживання неповнолітніх дітей з позивачкою, та факт ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей.

Позивач не скористалась своїм правом надати відповідь на відзив, не надала доказів проживання неповнолітніх дітей разом з нею та перебування дітей на її утриманні.

За таких обставинах суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 180, 181-183, 192 СК України, ст. ст. 2, 4, 7, 9, 10, 12, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИ Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про стягнення аліментів - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в апеляційному порядку повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Є. В. Нестеренко