Справа № 298/1051/15-ц Провадження № 2/304/22/2020
У Х В А Л А

08 квітня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №298/1051/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерне товариство «ПроКредитБанк» та Орган опіки та піклування Великоберезнянської районної державної адміністрації про стягнення сплачених за кредитними договорами сум та поділ залишку непогашених кредитів, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася в суд із позовом до ОСОБА_6 , в якому просить стягнути з останнього на свою користь 1/2 частину погашених коштів за кредитним договором № 014/4063/31816 від 12 березня 2007 року, укладеного в АТ «Райффайзен Банк Аваль», у розмірі 41 605,62 долари США та залишку несплаченої суми в розмірі 10 692 долари США, що складає 52 297,62 долари США; 1/2 частину погашеної суми за кредитним договором № 010/02-7/165-м від 14 травня 2007 року, укладеного в АТ «Райффайзен Банк Аваль», в розмірі 47 896,46 доларів США та 1/2 частину залишку несплаченої суми у розмірі 14 874,76 доларів США, що разом складає 62 771,22 долари США; 1/2 частину сплачених коштів за кредитним договором № 21.1546 від 28 березня 2008 року, укладеного в АТ «ПроКредитБанк» у розмірі 323 759,93 грн.; та страхові суми у розмірі 12 677,20 грн.

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року у даній справі відкрито провадження та призначено таку до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2018 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_6 на належного - ОСОБА_2 .

Розпорядженням в.о. голови Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 24 січня 2019 року на підставі ч. 4 ст. 31 ЦПК України справу передано на розгляд Перечинського районного суду, як найбільш територіально наближеного.

Ухвалою Перечинського районного суду від 10 лютого 2020 року залучено до участі у даній справі як співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвалою цього ж суду від 24 березня 2020 року залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Орган опіки та піклування Великоберезнянської районної державної адміністрації та зобов`язано такий звернутися в суд з поданням про заміну у даній справі законного представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_1 .

03 квітня 2020 року через канцелярію до суду надійшло подання Органу опіки та піклування Великоберезнянської РДА про заміну у даній справі законного представника дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - позивача ОСОБА_1 на іншого законного представника, а саме ОСОБА_3 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій проти заміни її, як законного представника дітей-відповідачів у даній справі, на іншого законного представника, а саме ОСОБА_3 , не заперечила. Розгляд цього питання просила провести у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій враховуючи наявність подання Органу опіки та піклування Великоберезнянської РДА, не заперечила проти заміни законного представника відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивача ОСОБА_1 на ОСОБА_3 , вирішення цього питання просила провести без її участі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, подав до суду заяву, в якій враховуючи наявність подання Органу опіки та піклування Великоберезнянської РДА, не заперечив проти заміни у даній справі ОСОБА_1 як законного представника дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на нього. Просив суд розглянути дане питання у його відсутності.

Представник Органу опіки та піклування Великоберезнянської РДА у судове засідання не з`явився, однак у вищезазначеному поданні одночасно просив розглянути цивільну справу без його участі.

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, необхідні для вирішення вказаного подання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

У силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Так, ухвалою Перечинського районного суду від 24 березня 2020 року встановлено, що законним представником відповідачів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є їх мама - позивач ОСОБА_1 .

Також встановлено, що Орган опіки та піклування Великоберезнянської РДА звернувся в суд з поданням про заміну у даній справі законного представника дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме їх мами ОСОБА_1 , на іншого законного представника - ОСОБА_3 .

Крім цього встановлено, що на час розгляду справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досяг вісімнадцяти років (повноліття), відтак є особою з повною цивільною дієздатністю. Крім цього, він також є відповідачем у даній справі та рідним братом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Проти того, щоб бути законним представником останніх у даній справі він не заперечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 1 ст. 60 цього Кодексу представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України особа не може бути представником, якщо вона у цій справі представляє або представляла іншу особу, інтереси якої у цій справі суперечать інтересам її довірителя.

Згідно ч. 3 ст. 63 ЦПК України у разі якщо законний представник не має права вести справу в суді з підстав, встановлених законом, суд за поданням органу опіки та піклування замінює законного представника.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що законним представником неповнолітньої ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_5 є їх мама ОСОБА_1 (позивач), орган опіки та піклування звернувся в суд з поданням про заміну у даній справі останньої на іншого законного представника дітей, а саме їх брата ОСОБА_3 , проти чого не заперечили сторони, тому суд вважає подання підставним та за доцільне з метою забезпечення належних прав та законних інтересів вказаних відповідачів замінити їх законного представника.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 155 СК України, ст. ст. 58-61, 63, 182-183, 258-261 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

замінити у цивільній справі № 298/1051/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерне товариство «ПроКредитБанк» та Орган опіки та піклування Великоберезнянської районної державної адміністрації про стягнення сплачених за кредитними договорами сум та поділ залишку непогашених кредитів законного представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_1 на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ганько І. І.