БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/1746/20 провадження № 6/361/122/20
У Х В А Л А

«24» березня 2020 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Телепи Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло Оксани Анатоліївна про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло О.А. звернулася до суду із поданням про примусове входження до житла, в якому просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог зазначається, що на примусовому виконанні у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 30532455 з виконання виконавчого листа № 2-3933/10 від 18 жовтня 2010 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки від усіх видів доходу/заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 серпня 2010 року і до досягнення ним повноліття.

16 грудня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. У рамках даного виконавчого провадження вчинено всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», однак рішення суду про стягнення аліментів до цього часу залишається не виконаним. Заборгованість по аліментах станом на 01 лютого 2020 року складає 130 704 грн. 04 коп. Оскільки боржником рішення суду у добровільному порядку не виконується, доступ до житла для проведення виконавчих дій не надається, державний виконавець змушений звернутися до суду із поданням про примусове проникнення до житла для здійснення опису і арешту нерухомого майна.

У судове засідання державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло О.А. не з`явилася, 24 березня 2020 року надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також вказала, що подання підтримує у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, видано виконавчий лист № 2-3933/10 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 20 серпня 2010 року і до повноліття.

Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ). 16 грудня 2011 року державним виконавцем виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавчого провадження № 30532455 з виконання виконавчого листа № 2-3933/10.

07 грудня 2012 року державним виконавцем стягувачу Александровській Т.В. видано лист, з якого вбачається, що за період з 20 серпня 2010 року по 01 грудня 2012 року розмір нарахованих аліментів становить 14 092 грн. 45 коп., заборгованість станом на 01 грудня 2012 року складає 14 092 грн. 45 коп. Таким чином, за період з 20 серпня 2010 року по 01 грудня 2012 року боржником жодного разу не сплачено аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідок № 53726 від 07 грудня 2012 року та № 29727 від 29 травня 2013 року, виданих відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2 у період з 01 червня

2012 року по 01 грудня 2012 року та у період з 01 грудня 2012 року по 01 червня 2013 року не отримувала аліменти від ОСОБА_1 згідно із виконавчим листом № 2-3933/10.

16 жовтня 2013 року начальник відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області

Арутюнян С.Р. звернувся до Броварського МВ ГУ (по обслуговуванню Броварського району та м. Бровари) МВС України в Київській області із поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності. Листом Броварського МВ ГУМВС України в Київській області від 23 жовтня

2013 року повідомлено, що у ході проведення перевірки ознак кримінального правопорушення у матеріалі виявлено не було, та встановлено, що ОСОБА_1 не сплачував аліменти на користь свого малолітнього сина ОСОБА_4 , 2004 року народження, оскільки вже тривалий час не працює та не був повідомлений про те, як саме він повинен сплачувати аліменти, оскільки з даного приводу ніяких повідомлень не отримував.

Згідно із довідкою-розрахунком, складеною відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області, станом на 01 жовтня 2013 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 21 518 грн. 45 коп.

25 жовтня 2013 року боржник ОСОБА_1 з`явився на виклик до державного виконавця та подав заяву, в якій вказав, що із сумою боргу у розмірі 21 518 грн. 18 коп. ознайомлений, зобов`язався погасити борг до 25 жовтня 2014 року, а також регулярно виплачувати щомісячні платежі та надавати квитанцію про сплату аліментів.

Відповідно до довідки № 241 від 15 січня 2014 року, виданої відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління Головного управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2 не отримувала аліменти від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 01 липня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 . У матеріалах виконавчого провадження відсутній документ, що підтверджує сплату по аліментах.

29 жовтня 2015 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління Головного управління юстиції у Київській області звернувся до Броварського МВ ГУМВС в Київській області із поданням про притягнення боржника ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до довідки-розрахунку № 507 від 07 березня 2018 року, виданої Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заборгованість станом на 01 березня 2018 року складає 87 715 грн.

95 коп.

Постановою державного виконавця від 13 березня 2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно із виконавчим листом № 2-3933, виданим 18 жовтня 2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

24 серпня 2018 року на адресу боржника ОСОБА_1 направлено виклик державного виконавця та вимогу щодо надання персональних даних.

Постановою державного виконавця 24 квітня 2018 року накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1

29 травня 2018 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

Марченко Я.В. складено акт, з якого вбачається, що при телефонній розмові боржник

ОСОБА_1 повідомив про обізнаність щодо виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-3933/10, виданого 18 жовтня 2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення аліментів.

Постановами державного виконавця від 29 травня 2019 року ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення повної заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно із виконавчим листом № 2-3933, виданим 18 жовтня

2010 року.

Відповідно до постанови від 01 червня 2018 року державним виконавцем призначено виконавчі дії на 07 червня 2018 року для перевірки майнового стану боржника.

Згідно із актами державного виконавця від 07 червня 2018 року та від 26 червня 2018 року при виході за адресою: АДРЕСА_2 , двері квартири ніхто не відчинив, зі слів сусідів боржник ОСОБА_1 у квартирі проживає нерегулярно.

13 липня 2018 року на адресу боржника ОСОБА_1 направлено вимогу про термінову явку до відділу ДВС для дачі особистих пояснень за фактом невиконання судового рішення в межах виконавчого провадження про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина.

Відповідно до інформації наданої комунальним підприємством Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» від 28 вересня 2018 року № 202, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 й ОСОБА_1 в рівних долях на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу 29 березня

2000 року за № 1931.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року, що набрала законної сили 08 листопада 2018 року, оголошено привід боржника ОСОБА_1 до Броварського міськрайонного відділу державної служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Постановою державного виконавця від 19 вересня 2018 року за злісну несплату аліментів понад три роки на ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 50 811 грн. 90 коп.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів згідно із виконавчим листом № 2-3933, виданим 18 жовтня 2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області станом на 01 лютого 2020 року складає 130 704 грн. 04 коп.

З інформації отриманої із відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Київській області вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з пунктом 1 частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Окрім того, вказаним законом надано право виконавцю звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Разом з тим, стаття 30 Конституції України закріпила принцип недоторканості житла чи іншого володіння особи. Проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не допускається інакше, як за вмотивованим рішенням суду. Тому, суд вважає, що надання дозволу про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи є виключним заходом, який може бути застосований в разі неможливості виконання рішення суду іншими примусовими заходами.

Статтею 311 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Відповідно до статті 439 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвали рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння. Підставою для примусового проникнення до житла боржника є невиконання рішення суду боржником у добровільному порядку, ненадання доступу державному виконавцю до житла, у якому може знаходитися його майно та неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді даної справи по суті встановлено, що боржник ОСОБА_1 впродовж тривалого часу рішення суду про стягнення аліментів свідомо не виконує, при цьому йому відомо щодо здійснення відносно нього виконавчого провадження та наявність судового рішення про стягнення аліментів, що підтверджується заявою від 25 жовтня 2013 року (а.с.14). Боржник ОСОБА_1 під розписку повідомлений про відповідальність, передбачену діючим законодавством у разі ухилення від сплати аліментів на утримання дітей. У ході проведення виконавчих дій державним виконавцем здійснено достатньо заходів для забезпечення примусового виконання рішення суду. Разом з тим, з часу відкриття виконавчого провадження, а саме з 16 грудня 2011 року по 01 лютого 2020 року ОСОБА_1 жодного разу не здійснено платежу у рахунок погашення аліментів. Станом на 01 лютого 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-3933/10 складає 130 704 грн. 04 коп. Таким чином, суду надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність та доцільність у наданні дозволу на примусове входження до майна боржника.

Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість даного подання та необхідність його задоволення.

Керуючись статтями 260, 439 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

у х в а л и в:

Подання задовольнити.

Надати дозвіл державному виконавцю Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у провадження якого перебуває виконавче провадження № 30532455, на примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою проживання:

АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин