справа №225/2081/20
провадження № 2-з/225/9/2020
У Х В А Л А

09 квітня 2020 р. м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Скиба М.М., розглянувши заяву представника позивача адвоката Карнаухова Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову представника позивача адвоката Карнаухова Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,

в с т а н о в и в :

08.04.2020 до Дзержинського міського суду Донецької області надійшла позовна заява представника позивача адвоката Карнаухова Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики.

Представник позивача 08.04.2020 р. звернувся із заявою про забезпечення позову та просить суд накласти арешт на нерухоме майно, що належить відповідачу - земельну дільянку із гаражем кадастровий номер :00:002:0958, що знаходиться в об`єднанні власників гаражів "Фортеця" м. Торецька Донецької області та квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована наступним.

18.03.2019 року на території ринку «Черьомушки», розташованому по АДРЕСА_1 у торгівельному ларьку «Сундучок» між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був складений в усній формі договір позики грошей.

Згідно умов договору позивач ОСОБА_1 передавав позичальниці - відповідачу по справі ОСОБА_2 у власність грошові кошти у сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень, які вона зобов`язалася повернути до серпня 2019 року з помісячною виплатою 15 % від суми, тобто 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень. Про це ОСОБА_2 власноруч написала розписку у присутності двох свідків, але у вказаний строк своє зобов`язання не виконала.

Станом на квітень 2020 року відповідач ОСОБА_2 повинна позивачу за цим договором 30000 (тридцять тисяч) гривень основного боргу та 54000 (п`ятдесят чотири тисячі) гривень в якості відсотків за 12 місяців, всього на суму 84000 (вісімдесят чотири) гривень. 27.04.2019 року на території ринку «Черьомушки», розташованому по АДРЕСА_2 у торгівельному ларьку «Сундучок» між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був складений в усній формі договір позики грошей.

Згідно умов договору позивач ОСОБА_1 передавав позичальниці - відповідачу по справі ОСОБА_2 у власність грошові кошти у сумі 54000 (п`ятдесят чотири тисячі) гривень, які вона зобов`язалася повернути до 27 серпня 2019 року з помісячною виплатою 12 % від суми, тобто 6480 (шість тисяч чотириста вісімдесят) гривень. Про це ОСОБА_2 власноруч написала розписку у присутності двох свідків, але у вказаний строк своє зобов`язання не виконала.

Станом на квітень 2020 року відповідач ОСОБА_2 повинна позивачу за цим договором 54000 (п`ятдесят чотири тисячі) гривень основного боргу та 71280 (сімдесят одна тисяча двісті вісімдесят) гривень в якості відсотків за 11 місяців, всього на суму 125280 (сто двадцять п`ять тисяч двісті вісімдесят) гривень. 14.10.2019 року на території ринку «Черьомушки», розташованому по АДРЕСА_2 у торгівельному ларьку «Сундучок» між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був складений в усній формі договір позики грошей.

Згідно умов договору позивач ОСОБА_1 передавав позичальниці - відповідачу по справі ОСОБА_2 у власність грошові кошти у сумі 165000 (сто шістдесят п`ять тисяч) гривень, які вона зобов`язалася повернути до 31 січня 2020 року. Про це ОСОБА_2 власноруч написала розписку у присутності двох свідків, але у вказаний строк своє зобов`язання не виконала.

На намагання позивача прояснити ситуацію та виконати умови договорів, відповідач посилається на тимчасові матеріальні труднощі, але не заперечує проти виконання вимог договорів. В останній час відповідач ОСОБА_2 уникає спілкування з позивачем, в наслідок чого він зробив висновок, що остання не бажає повертати гроші.

Всього сума боргу відповідача ОСОБА_2 складає 374280 (триста сімдесят чотири тисячі двісті вісімдесят) гривень.

Поведінка останньої щодо боргових зобов`язань, на думку представника позивача, свідчить про те, що вона не має намірів добровільно виконувати їх та буде намагатися уникнути цього усілякими засобами.

Дослідивши заяву та долучені до неї документи суд зазначає наступне.

Відповідно до положень стст.149, 150 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути сумірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постанові від 17 жовтня 2018 року по справі №183/5864/17-ц.

Разом з тим представником позивача не наведено та не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем вчиняються дії спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи пред`явлення позову до суду: реалізація майна на яке в подальшому може бути звернено стягнення у разі задоволення позову чи підготовчі дії до його реалізації, в тому числі і того, на який позивач просить накласти арешт. Навпаки в заяві про забезпечення позвову представником позивача зазначається, що відповідач не заперечує проти виконання вимог договорів, проте посилається на тимчасові матеріальні труднощі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Керуючись ст.149, 150, 152, 153, 157, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Карнаухова Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову представника позивача адвоката Карнаухова Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354 (строк на апеляційне оскарження), 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: М.М.Скиба