РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/19580/19

Провадження № 22-ц/4815/477/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2020 року (ухвалене у складі судді Бердія М.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

16 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що вони з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з навчанням сина у Навчально-науковому механічному інституті Національного університету водного господарства та природокористування він потребує матеріальної допомоги для придбання підручників, продуктів харчування, одягу, проїзду на навчання.

ОСОБА_2 як здоровий та працездатний чоловік спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання в розмірі 2000 грн щомісячно, але не довше як до 07.01.2023 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 16 жовтня 2019 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання - 31 серпня 2020 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допущено до негайного виконання.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, надавати яку є обов`язком обох батьків, отримує стипендію, позивач працює та отримує заробітну плату, відповідач є пенсіонером, отримує пенсію за віком, доглядає за непрацездатною хворою матір`ю, тому до стягнення підлягають аліменти у розмірі 800 грн щомісячно і до закінчення навчання.

19 лютого 2020 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована незаконністю оскаржуваного рішення.

Вказує, що він не спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі 800 грн щомісячно.

Син отримує стипендію, а необхідність найму ним житла чи понесення витрат на навчання позивачкою не доведено.

Єдиним його доходом є пенсія, у розмірі 2342,94 грн в місяць, а отримання іншого доходу унеможливлює догляд ним за хворою матір`ю, яка перебуває на його утриманні.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 25.02.2003 року (а.с. 9).

Згідно довідки Навчально-наукового механічного інституту Національного університету водного господарства і природокористування від 07.11.2019 року № 530 ОСОБА_3 є студентом І курсу навчально-наукового механічного інституту денної форми навчання. Навчальний рік з 01.09.2019 року по 31.08.2020 року (а.с. 18).

За нормами ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до положень ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В той же час, законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Як роз`яснено у п. 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Таким чином, батьки мають обов`язок утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Вирішуючи даний спір по суті, суд першої інстанції врахував матеріальний стан сторін, їх повнолітнього сина, який продовжує навчання, та відповідно до положень вищенаведених норм Сімейного кодексу України, дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Частково задовольняючи позов та стягнувши аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання у розмірі 800 гривень, місцевий суд взяв до уваги вимоги ст.ст. 182, 200 СК України, врахувавши при цьому можливість відповідача надавати таку допомогу.

Надання ОСОБА_2 допомоги непрацездатній матері не звільняє останнього від обов`язку утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук