Провадження №: 6/755/342/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Бурлака Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення на виконання виконавчого листа,

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до суду із заявою за участю заінтересованих осіб Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення на виконання виконавчого листа. Свої вимоги мотивував тим, що 14 серпня 2009 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 2-н-249/2009 був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Український Професійний банк» заборгованості у розмірі 171428,92 грн., судових витрат у розмірі 850,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 15,00 грн. 09 липня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Український Професійний банк» та ОСОБА_1 та було укладено договір № 63 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог за кредитними договорами та договорами поруки, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 576 від 26 вересня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Український Професійний банк» та ОСОБА_2 , перейшло до ОСОБА_1 . На даний час виконавчий лист втрачено. У зв`язку з чим просить замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по цивільній справі № 2-н-249/2009 за заявою Відкритого акціонерного товариства «Український Професійний банк» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , а саме, стягувача з Публічного акціонерного товариства «Український Професійний банк» на ОСОБА_1 ; видати дублікат виконавчого листа на примусове виконання судового наказу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2009 по справі № 2-н-249/2009 за заявою Відкритого акціонерного товариства «Український Професійний банк» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 ; поновити пропущений заявником строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

14 серпня 2009 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 2-н-249/2009 був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Український Професійний банк» заборгованості у розмірі 171428,92 грн., судових витрат у розмірі 850,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 15,00 грн. (а.с. 27).

09 липня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Український Професійний банк» та ОСОБА_1 та було укладено договір № 63 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог за кредитними договорами та договорами поруки, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 576 від 26 вересня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Український Професійний банк» та ОСОБА_2 , перейшло до ОСОБА_1 (а.с. 41-42,43-44, 45-46,47, 48, 49).

Заявник просить замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по цивільній справі № 2-н-249/2009 за заявою Відкритого акціонерного товариства «Український Професійний банк» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , а саме, стягувача з Публічного акціонерного товариства «Український Професійний банк» на ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. (ч. 5 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 Цивільного кодексу України ).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 Цивільного кодексу України ).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовими вважаються, серед іншого, такі послуги: факторинг; банківські та інші фінансові послуги, що надаються відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»)

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 11 вересня 2018 року по справі № 909/968/16 та у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі № 465/646/11)

Як вбачається зі встановлених судом обставин, з укладенням Договору № 63 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог за кредитними договорами та договорами поруки від 09 липня 2019 року, відбулася заміна кредитора, який є фінансовою установою Публічного акціонерного товариства «Український Професійний банк», що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу ОСОБА_1 , яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Так, відповідно до положень Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 06 лютого 2014 року № 352, фінансові послуги, в тому числі банківські та інші фінансові послуги, що надаються відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», надаються лише фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами-підприємцями, - однак заявник, фізична особа, не є учасником ринку фінансових послуг, не наділена правом надання фінансових послуг, тому не може бути кредитором, а також не може набувати прав як новий кредитор за зобов`язаннями, які виникли внаслідок здійснення діяльності у сфері банківських послуг, суб`єктами надання яких є виключно банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону про діяльність відповідної фінансової установи має право за рахунок залучених коштів надавати фінансові кредити на власний ризик.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Крім того, заявник просить видати дублікат виконавчого листа на примусове виконання судового наказу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2009 по справі № 2-н-249/2009 за заявою Відкритого акціонерного товариства «Український Професійний банк» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , поновити пропущений заявником строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ "Про виконавче провадження" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Пунктом 9 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цієї редакції Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Однак оскільки у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено, тому відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення на виконання виконавчого листа відмовити.

Керуючись ст.ст. 510, 512, 514 ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження", Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 127, 247, 260, 353, 442 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення на виконання виконавчого листа відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна