РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2299/19

08 квітня 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання: Буратчук О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що йому належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , Крім інших осіб, які там проживають, в будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . року, який зареєстрований 12.08.2002 після одруження з його дочкою ОСОБА_3 . Вказує, що його дочка не підтримує сімейних відносин з відповідачем ОСОБА_2 , у зв`язку з чим звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, відповідач в 2015 році виїхав на тимчасові заробітку в Російську Федерацію і з того часу в будинку не проживає, участі в утриманні будинку та в оплаті комунальних послуг не приймає. В добровільному порядку з реєстраційного обліку не знявся, тому він позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатись своєю власністю. Місце перебування відповідача на даний час йому не відоме.

Вважає, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою відсутністю за місцем реєстрації без поважних причин.

Стислий виклад позицій сторін:

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій просить справу слухати в його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Просить суд позов задоволити та постановити рішення, яким визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим будинком з надвірними будівлями, які розташовані в АДРЕСА_1 , та належать позивачу на праві приватної власності. Від позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесеним ним судових витрат він та позивач відмовляються. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.11.2019 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.01.2020 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 15.12.2009 Гвіздською сільською радою, серія НОМЕР_2, на підставі рішення виконавчого комітету сільської ради № 610-10 від 26.12.2003 (а.с. 6-7).

12.08.2002 року дочка позивача ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з відповідачем по справі ОСОБА_2 , та у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_3 на прізвище чоловіка ОСОБА_3 .

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої ОСОБА_1 Гвіздською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області від 07.11.2019 року № 3577, за адресою АДРЕСА_1 , крім позивача зареєстровані: дружина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зять ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онук ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та онук ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 8).

Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складених депутатом Гвіздської сільської ради 15.02.2019 та 07.11.2019, ОСОБА_2 зареєстрований в домоволодінні АДРЕСА_1 , але не проживає в даному домоволодінні з 2015 року (а.с. 9-10).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, згідно Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме порушене право та з яких підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Право на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням виникає у власника через один рік відсутності особи за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин.

Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Висновки суду:

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 є власником зазначеного домоволодіння і на даний час не бажає, щоб відповідач був зареєстрованим в ньому, то він відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Враховуючи вище наведене, суд зауважує, що дієвим способом захисту права власності позивача, виходячи з приписів норм матеріального права, буде усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням.

Встановивши, що відповідач у спірному житловому будинку не проживає, суд приходить до висновку, що останній втратив право користування житловим приміщенням, оскільки був відсутній за місцем реєстрації понад один рік, особисті речі там не зберігає, інтерес до вказаного житла не проявляє, тому є таким, що вибув з будинку за власним волевиявленням. Більше того, договору з власником про порядок проживання та утримання будинку відповідач не укладав.

Тому суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим будинком з надвірними будівлями, які розташовані в АДРЕСА_1 .

Оскільки в процесі розгляду справи представник позивача відмовився від позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то вказана позовна вимога судом не розглядалась.

На підставі ст.ст. 270, 316, 317, 319, 383, 391 405 ЦК України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком - задовільнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, яка втратила право користування житловим будинком з надвірними споруданими, який розташований в АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Міськевич О.Я.