ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 643/2174/19

Провадження № 22-ц/ 818/1430/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Овсяннікової А.І., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді Єрмак Н.В,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.05.2013 в розмірі 13432 грн 1 коп. та судових витрат.

Позов мотивований тим, що 23.05.2013 між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н (надалі Договір кредиту), за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 4900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взятих на себе за вищевказаним договором зобов`язань належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 17.01.2019 має заборгованість у розмірі 13432 грн 1 коп., яка складається з: 5653 грн 3 коп. - проценти за користування кредитом, 6663 грн 17 коп. - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 615 грн 81 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволений частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.05.2013 в розмірі 12 316 грн 20 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконала, правовими наслідками чого є стягнення з неї процентів за користування коштами в розмірі 5353 грн 3 коп. та пені в розмірі 6663 грн 17 коп. Одночасне стягнення штрафу та пені за порушення одного й того ж грошового зобов`язання є порушенням ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Тому у стягненні штрафу зі ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Також просить стягнути з Банка на її користь 14860 грн безпідставно стягнутих коштів.

У якості доводів апеляційної скарги посилається на постанову Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та зазначає, що ні Умови та правила надання банківських послуг, ні Тарифи Банку при підписанні анкети-заяви від 23.05.2013 їй для ознайомлення не надавалася. В підписаній анкеті - заяві від 23.05.2013 не вказана процентна ставка. Позивач не довів, що саме ці умови та правила надання банківських послуг розуміла відповідач підписуючи анкету-заяву. Не доведено, що вказані документи містили умови щодо сплати процентів, штрафів і пені на час отримання ОСОБА_1 кредитних коштів. Роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення Банку. ОСОБА_1 зазначила також, що отримала в АТ КБ «ПриватБанк» 4900 грн, а повернула 19760 грн згідно з наданою Банком випискою по рахунку. Тому просить стягнути з Банку на її користь 14860 грн безпідставно отриманих коштів.

Банк не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, проте Полфьорова Я.В., діючи в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», надала письмові пояснення по справі. В поясненнях зазначила, що ОСОБА_1 не заперечує позичення в Банку коштів шляхом отримання картки зі встановленим кредитним лімітом. На підтвердження обізнаності відповідача про розмір процентної ставки за користування кредитом і штрафних санкцій за порушення строків виконання грошових зобов`язань представник Банку надає копію підписаної ОСОБА_1 заяви від 26.09.2008, що не була надана до позовної заяви, у якій вказаний вид отриманої кредитної картки та необхідні умови кредитування. Звертаючись до Банку у травні 2013 року ОСОБА_1 проходила ідентифікацію вже як діючий клієнт АТ КБ «ПриватБанк», ознайомлений з умовами кредитування. Кредитним лімітом ОСОБА_1 почала користуватися з 24.05.2013, тому ця дата вказана в позові як дата укладення Договору кредиту. Останній раз кредитна картка була випущена ОСОБА_1 зі строком дії до вересня 2022 року, тому кінцевий термін повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки, не настав, строк позовної давності не пропущений.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, пояснень Банку, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судовим розглядом установлено, що 23.05.2013 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач погодилася, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом в анкеті ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомилася з Договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг позичальник погодилася отримати шляхом роздруківки з сайту www.privatbank.ua. ОСОБА_1 зобов`язалася виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх зміною на сайті Приватбанку www.privatbank.ua (а.с. 7).

Вказана анкета-заява не містить відомостей яку саме платіжну картку бажала отримати ОСОБА_1 , який кредитний ліміт, строк дії кредитного договору; відсутня також інформація про розмір відсотків за користування кредитними коштами, неустойки.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Згідно із статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша та друга статті 638 ЦК України).

Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 «Умов та правил надання банківських послуг» для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в заяві (а.с. 17).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 76 ЦПК України, частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 23 травня 2013 року, у якій серед зазначених у анкеті банківських послуг відсутня відмітка про обрання відповідачем будь-якої з запропонованих карток, графа щодо обраного кредитного ліміту не заповнена (а.с. 7).

Також на підтвердження укладеного між сторонами кредитного договору від 23 травня 2013 року та на підтвердження невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» надало суду витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 9-23) та розрахунок заборгованості (а.с. 4-6).

Зазначені докази не можуть беззаперечно свідчити про укладення між сторонами кредитного договору від 23 травня 2013 року, за відсутності інших допустимих доказів на підтвердження волевиявлення ОСОБА_1 на його укладення та досягнення сторонами всіх істотних його умов. Зокрема, Банк не надав доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки, строку її дії, розміру наданого банком кредитного ліміту, розміру процентів за користування кредитом та інших тарифів банку, а тому застосування Умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року у справі № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року у справі № 364/594/17, від 24 травня 2018 року у справі № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 221/5089/16-ц.

Через те, що суд достовірно не може встановити, на які саме умови кредитування погоджувалася ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву від 23.05.2013, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність Банком укладення кредитного договору зі ОСОБА_1 23.05.2013 на умовах, визначених в позовній заяві, та наявністю підстав для стягнення з неї процентів та пені.

В апеляційній скарзі відповідач заперечує, що ознайомлювалася з Умовами та правилами надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, з умовами та тарифами отримання кредитної картки «Універсальна».

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23 травня 2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову Банку.

Надані з поясненнями до апеляційної скарги нові докази Банку не можуть бути враховані судом під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки відповідно до частин 1 -3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В письмових поясненнях представник Банку Польфорова Я.В . не вказала чому докази не були подані до суду першої інстанції й не надала доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача.

При цьому не підлягає задоволенню заявлена в апеляційній скарзі вимога ОСОБА_1 про стягнення з Банку надмірно стягнутих коштів. Відповідно до ч.1 ст.184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді. ОСОБА_1 не зверталася до Банку із відповідним позовом, а можливість заявлення окремих позовних вимог в апеляційній скарзі чинним ЦПК України не передбачено.

Згідно з ч.ч. 1,13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги сплатила 2881 грн 50 коп. судового збору (а.с. 77), які з огляду на обґрунтованість апеляційної скарги належить стягнути з Банку на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2019 року скасувати, ухвалити нову постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) гривень 50 (п`ятдесят) копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 2 квітня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді А.І. Овсяннікова

Р.М.Піддубний