Справа № 495/8226/17
Номер провадження 2-п/495/29/2020
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення

08 квітня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі судового засідання Акопян М.А.,

розглянувши справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 13.03.2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 26.02.2020 року надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2018 року. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що про час та місце розгляду справи відповідач не був належним чином повідомлений, судом при ухваленні рішення було не в повному обсязі з`ясовано фактичні обставини справи та не надано правову оцінку наявним доказам, внаслідок чого ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд скасувати заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2018 року та призначити справу до нового розгляду.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року заява про перегляд заочного рішення була залишена без руху та надано строк на усунення недоліків.

23.03.2020 року суд постановив ухвалу про прийняття до розгляду заяву про перегляд заочного рішення.

В судове засідання 08.04.2020 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Представник заявниці ОСОБА_2 подав заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, заяву про перегляд заочного рішення підтримує.

Представник позивача ОСОБА_4 В ОСОБА_5 надав до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення та просив суд відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та докази, надані стороною, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 13.03.2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_3 заподіяну майнову шкоду у сумі 40 043 гривень, заподіяну моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень, суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі 1 850,43 гривень.

Згідно ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, обов`язковою умовою для скасування заочного рішення суду є одночасна наявність зазначених вище умов.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно відповіді з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с. 30) ОСОБА_1 з 07.06.1996 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що сповіщення відповідача відбувалося за адресою його проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, однак повістки повертались до суду із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання» та «у зв`язку з відсутністю адресата».

Крім того, оголошення про виклик відповідача ОСОБА_1 у судове засідання на 13.03.2020 року було розміщено на офіційному веб-порталі судової влади.

Згідно п.4 ч.8 ст.128ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, судові повістки, що направлялися за місцем реєстрації відповідача, вважаються врученими належним чином, суд вчинив всі дії з метою належного сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, тому посилання заявника не те, що суд не пересвідчився в повідомлені відповідача про час, дату та місце судового розгляду є безпідставним та не обґрунтованим.

Також, варто відзначити, що підставами для скасування заочного рішення є не тільки поважність причин неявки у судові засідання, а й докази, на які посилається заявник, повинні мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Доказами, які мають істотне значення для правильного вирішення справи заявник вважає норми ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». ОСОБА_1 здійснила страхування цивільно-правової відповідальності, а відтак шкода, яка завдана позивачу повинна відшкодовуватись за рахунок страхової компанії, в якій ОСОБА_1 здійснила відповідне страхування.

Тобто, представник заявника вказує на положення постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року, тобто після постановлення рішення по дійсній справі за позовом ОСОБА_3 (13.03.2018 року). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Разом з тим, такі доводи заявника суд не вважає істотним доказом в розумінні статті 288 ЦПК України, оскільки на час розгляду справи та постановлення рішення діяли норми законодавства за яким позивачка мала право на пред`явлення позову або до відповідача як особи яка завдала шкоду так й до страховика у якого відповідач застрахувала свою цивільну відповідальність.

Постанова Верховного суду від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15: право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Заявником інших доказів, що мають істотне значення для вирішення справи не надано.

Посилання заявника на неправильне обрахування розміру заборгованості не є доказом, що має істотне значення для вирішення справи, та не може вважатися підставою для перегляду заочного рішення так як, заявник сам повинен посилатися саме на докази, що мають істотне значення при вирішенні справи судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

На підставі вищевикладеного, зважаючи на те, що заявник не надав докази, які б мали істотне значення для вирішення спору суду, а про час, дату там місце судового розгляду повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 258-260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 13.03.2018 року у справі № 495/8226/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: