Справа № 127/3916/20
Провадження № 2/127/602/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Іщук Т.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та дружину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання. Позов мотивувала тим, що з 12.09.2017 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що спільне життя та збереження сім`ї стали неможливим, сторони втратили взаєморозуміння та з початку 2019 року проживають окремо, відносини подружжя фактично припинені, шлюб існує формально. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу є неможливим. При цьому вказувала, що дочка проживає разом з позивачем, знаходиться на її вихованні та повному утриманні. Відповідач, проживаючи окремо, належної допомоги на утримання дитини та її утримання не надає, хоча таку можливість має. Позивач потребує додаткової допомоги, оскільки самостійно несе усі витрати, що досить важко з огляду на її матеріальний стан. За вказаних обставин просить суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти в розмірі 1200 грн на своє утримання, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.02.2020 було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками, було надіслану відповідачу рекомендованим листом з повідомленням, яка отримана ним 14.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 21 7.

Відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не подав.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом установлено, що 12.09.2017 між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №2521.

Сторони тривалий час спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, примирення між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Від даного шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.08.2018.

Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою ЦАП «Прозорий офіс» Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 26.09.2018 №48053.

Відповідач проживає окремо, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання не надає. Протилежного судом не встановлено.

Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині щодо припинення шлюбу, обов`язку батьків по утриманню дитини та обов`язку чоловіка утримувати жінку в разі проживання з нею їхньої дитини.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум визначає мінімальний розмір матеріального забезпечення дитини як вартісна величина, достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року -1779 грн, з 1 липня 2020 року -1859 року, з 1 грудня 2020 року -1921 грн.

Дитині ОСОБА_3 виповнився 1,5 роки.

Нормами статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом не встановлено виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дитини та дружини, а тому відповідне право є порушене та підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів) та дружини.

Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів на дитину, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, визначений законодавством України розмір гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання матеріальної допомоги та неможливості утримувати дитину, про незадовільний стан здоров`я, знаходження на його утриманні інших осіб, суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, встановлені по справі обставини в їх сукупності, вважає розумним та справедливим визначити стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 1200 грн щомісячно.

При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст.182 СК України.

Суд зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

Суд також дійшов висновку, що підлягає частковому задоволенню позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини та, з урахуванням встановлених обставин, стягнення аліментів на утримання дитини, за відсутності доказів про неможливість утримувати дружину, вважає справедливим встановити аліменти на утримання позивача в розмірі 1000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Визначений судом розмір аліментів підлягає стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 17.02.2020.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача підтверджені документально понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн судового збору за позовною заявою про розірвання шлюбу, а також слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн за вимогами про стягнення аліментів, від сплати яких при зверненні до суду була звільнена позивач.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84, 104, 105, 112, 141, 180-182, 184, 191 СК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 вересня 2017 року у Вінницькому міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2521.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 1200 грн (одна тисяча двісті гривень), щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 17 лютого 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1000,00 грн (однієї тисячі гривень) щомісячно до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років, починаючи стягнення з 17 лютого 2020 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави 840,80 грн судового збору та на користь ОСОБА_1 840,80 грн судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Вказані строки продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: