Ухвала

27 березня 2020 року

м. Київ

справа № 334/5617/17

провадження № 61-4593ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2019 рокута постанову Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача половину понесених нею витрат на операцію від 09 лютого 2016 року та пов`язаних з цим витрат, що складає 77 900 грн.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, у заяві від 27 серпня 2018 року просила стягнути з відповідача 51 970 грн,

у заяві від 28 серпня 2018 року просила стягнути з відповідача 26 970 грн, у заяві

від 08 квітня 2019 року просила стягнути з відповідача 21 243,82 грн, у заяві

від 18 червня 2019 року просила стягнути з відповідача 21 765,09 грн.

Крім того, 12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

у якому зазначила, що 11 вересня 2018 року дитині було проведено повторну госпіталізацію, проведено клініко-рентгенологічний огляд та оперативне лікування - видалення металоконструкцій проксимальних відділів правої та лівої стегнової кістки. Просила стягнути з відповідача на свою користь половину понесених нею витрат на дитину у розмірі 31 973,24 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2019 року позови об`єднано в одне провадження.

01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, у якій зазначила, що понесені нею витрати на операцію в 2016 році становлять 20 541,15 грн, витрати на операцію в 2018 році становлять 22 989,03 грн, тому просила стягнути з відповідача 21 765,09 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 05 лютого

2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, у якій остання, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1, 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102 грн.

У цій справі ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? ? 100 = 210 200 грн), предметом спору у зазначеній справі є стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, а тому справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя

від 22 листопада 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду

від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат