Ухвала

01 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 308/11052/18

провадження № 61-1123св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О. Жданова В. С., Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

відповідачі: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадиров Владислав Володимирович,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року в складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Кондор Р. Ю., Мацунич М. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст скарги

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича, про визнання кредитором та включення до переліку вкладників.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 лютого 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 009-06502-190215 банківського вкладу, за яким, сума вкладу становила 5 200 доларів США, процентна ставка становила 5,5 % річних, строк дії договору - до 20 травня 2015 року.

Банк відкрив вкладнику вкладний рахунок № НОМЕР_1 . Нараховані відсотки за вкладом виплачуються щомісячно, шляхом зарахування на поточний рахунок № НОМЕР_2 . Платіжним дорученням в іноземній валюті № 46135782 від 19 лютого 2015 року, кошти в сумі 5 200 доларів США було зараховано на вкладний рахунок № НОМЕР_1 .

На підставі постанови Правління НБ України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в AT «Дельта Банк» призначено Кадирова В. В.

До введення тимчасової адміністрації позивачу було нараховано та зараховано на поточний рахунок № НОМЕР_2 кошти в сумі 11,07 доларів США, на рахунок № НОМЕР_3 - 98,42 доларів США, як відсотки.

Згідно з довідки № 05-3117313 від 11 листопада 2015 року ПАТ «Дельта Банк» про наявність рахунків стверджується, що у позивача відкрито у банку наступні рахунки із облікованими на них коштами: № НОМЕР_1 - 5 200 доларів США; № НОМЕР_3 - 98,42 доларів США; № НОМЕР_2 - 11,07 доларів США; № НОМЕР_4 - 0,33 доларів США.

Для отримання виплати позивач звернувся із відповідною заявою до банка партнера ПАТ «Укргазбанк». У проведенні виплат йому було відмовлено з підстав відсутності у реєстрах вкладників для виплати відшкодування.

За заявою на перерахування коштів від 08 жовтня 2015 року позивачу виплачено 297,32 грн (еквівалент 11,07 доларів США).

Виплат за рахунком № НОМЕР_1 - 5 200 доларів США та за рахунком № НОМЕР_3 - 98,42 доларів США - не проведено.

У зв`язку з цим позивач повторно 02 жовтня 2015 року звернувся із заявою до уповноваженої особи Фонду.

У жовтні 2015 року на адресу позивача надійшов лист № 05-3107057, про те, що він включений до переліку вкладників, які мають право на отримання коштів в межах гарантованої суми за вкладами. Проте всупереч цьому виплати за договором вкладу № 009-06502-190215 від 19 лютого 2015 року не проводяться.

28 жовтня 2015 року позивач надіслав на адресу уповноваженої особи Фонду кредиторську вимогу, однак відповіді на неї не отримав.

ОСОБА_1 просив визнати кредитором та зобов`язати відповідачів включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на отримання коштів в межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми за договором банківського вкладу № 009-06502-190215 від 19 лютого 2015 року в розмірі еквівалент 5 298,42 доларів США та провести відповідну виплату.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2019 року в складі судді Деметрадзе Т. Р., позовні вимоги задоволено. Визнано ОСОБА_1 вкладником ПАТ «Дельта Банк» відповідно до договору банківського вкладу № 009-06502-190215 від 19 лютого 2015 року та включено ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на отримання коштів в межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми за договором банківського вкладу № 009-06502-190215 від 19 лютого 2015 року в розмірі еквівалент 5 298,42 доларів США та проведено відповідну виплату. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що фактично позивачу було відмовлено в отриманні гарантованої суми відшкодування, внаслідок бездіяльності відповідача позивача не було включено до реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк». Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 липня 2019 року скасовано, а провадження у справі закрито. Роз`яснено ОСОБА_3 право звернення із позовом у порядку адміністративного судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спір щодо права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі, що не перевищу 200 000 грн є публічно-правовим і пов`язаний із виконанням Фондом владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. Тому спір, що виник між сторонами, має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду, викладені у постановах від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16, від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16; від 06 червня 2018 року у справі № П/811/3526/15, № 813/6392/15.

Аргументи учасників справи

У січні 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому посилається на те, що апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

ОСОБА_1 зазначає, що звертався в порядку адміністративного судочинства. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2016 року у справі № 807/1526/16 відмовлено у відкритті провадження через підсудність справи господарському судочинству.

ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку господарського судочинства. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23 грудня 2016 року у справі № 907/804/16 позивачу відмовлено у відкритті провадження, оскільки справа підсудна судам загальної юрисдикції.

Тому позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства. На момент подання позову спір підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства, що відповідає постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 811/568/16.

Апеляційний суд не врахував, що у справі є два відповідачі, один з яких є суб`єктом владних повноважень, а інший - ні. Вимоги до уповноваженої Фонду та до Фонду гарантування є взаємопов`язаними. Зокрема Уповноважена особа Фонду визначає вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, та включає їх до переліку. У справі 498/496/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що постановлений 27 липня 2016 року Одеським окружним адміністративним судом ухвали про закриття провадження у справі № 815/3167/16, залишеної без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року, поставили під загрозу сутність гарантованих Конвенцією прав позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту. З огляду на можливість виникнення юрисдикційного конфлікту та на імперативний припис частини другої статті 239 КАС України Велика Палата Верховного Суду вважає, що цей спір слід в цілому вирішити за правилами цивільного судочинства.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 оскаржує судове рішення з підстав порушення правил юрисдикції, то справу слід передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 260, 403, 404ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Передати справу № 308/11052/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В. С. Жданова

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков