РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20470/19

пр. № 2/759/1737/20

27 березня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Грень О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019р. представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0 від 26.06.2007р. у розмірі 92 960, 37 грн., судовий збір у розмірі 1921,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26.06.2007р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № , за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 11000 дол. США зі сплатою 13 % річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором,надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 11 000 дол. США. 20.04.2012р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту № 0. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідачів, а ПАТ «УкрСббанк» втратив такі права. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з відповідача станом на 16.10.2019р. відповідно до розрахунку заборгованості становить 581 500,18 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 209 -39,84 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 121 028,86 грн. ; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 223107,52 грн.; заборгованість по пені 27 423,96 грн. Станом на день подання позову відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти на підставі кредитного договору № 0 від 26.06.2007 року. З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, отриманих на підставі кредитного договору , у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Представник позивача зазначає, що ст..ст.1049 та 625 ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на рівні облікової ставки НБУ. Загальний розмір заборгованості по сплаті нарахованої пені за подвійною обліковою ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 16.10.2019р, відповідно до розрахунку заборгованості становить 92 960,37 грн. з яких нараховані 3% річних -1 8 912,00 грн. та нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ 74 048, 37 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду від 12.11.2019р. відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив до суду не надав.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.130, 280 ЦПК України вважає за можливим заслухати справу у відсутність сторін та винести заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2007року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №0, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 11 000 дол. США, що еквівалентно 55 550,00 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 13 % річних, з кінцевим терміном повернення до 26.06.2014 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі/а.с.7/.

20.04.2012р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» як фактор набуло право грошової вимоги за кредитними договорами ПАТ «Укрсиббанк»/а.с.24-27/.

Відповідно до протоколу № 01/08-2018р. загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» перейменовано на ТОВ «Вердикт Капітал»/а.с.35/

Відповідно з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються вбачається, що право вимоги за кредитним договором № 0 від 26.06.2007р. ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» із залишком кредиту - 8 470,18 доларів США та залишком по відсотках в валюті кредиту 4 883 доларів США, залишок по пені і штрафам в валюті кредиту 1 106, 44/а.с.28/.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У відповідності до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.

Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

За положеннями ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З системного аналізу наведених норм слід дійти висновку, що за умови відсутності відомостей про визнання укладеного договору (факторингу) недійсним, визначений за його предметом перехід прав вимоги за договорами кредиту вважається вчиненим, що в свою чергу не встановлює автоматичну об`єктивну обгрунтованість засвідчених до передання прав вимоги за відповідним договором внаслідок можливості боржника висувати заперечення.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За положеннями ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Враховючи викладене, суд приходить до висновку, що представником позивача не надано доказів про порядок обрахунку розміру заборгованості на час отримання прав вимоги та не надано належних доказів про рух коштів по рахунку відповідача.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

При цьому, суд позбавлений можливості перевірити правильність розрахунку суми заборгованості, яка не сплачена своєчасно, а тому підстави для стягнення нарахованих позивачем 3 % річних в розмірі 18 912,00 грн. як пов`язаної вимоги відсутні.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі № 202/4494/16-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, оскільки законодавством не передбачено можливість стягнення пені внаслідок прострочення виконання зобов`язання з повернення кредитних коштів після строку кредитування, вимога у вказаній частині не підлягає задоволенню, оскільки не заснована на законні.

Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 20000 грн. в рахунок отримання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 2, 3 та 4 ст 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, для підтвердження витрат на правову допомогу позивачем було надано прайс-лист АО «Вердикт», договір про надання правової допомоги від 17.12.2018 року, заявку про надання правових послуг, платіжне доручення на суму 100000 грн.. Однак , в наданому платіжному дорученні не зазначено, що ці кошти були сплачені за надання правової допомоги саме за дану позовну заяву, а тому в частині стягнення судових витра позов задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому відсутня підстава для стягнення судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 11,76-84, 130, 141, 209, 258, 259, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 204, 512, 517, 518, 551, 526, 599, 631, 1048, 1049, 1077, 1081 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко