Номер провадження: 22-ц/813/3612/20
Номер справи місцевого суду: 500/1785/17
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 лютого 2019 року у складі судді Жигуліна С.М.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути суму в розмірі 5605,24 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, відповідач вказаний батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В наступний час дитина навчається в обласному закладі «Спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат «Болградська гімназія ім. Г.С. Раковського», що знаходиться в м. Болграді Одеської області, що зумовлює додаткові витрати, та на лікування, з урахуванням чого просить стягнути з відповідача 1/2 частину вказаних витрат.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 лютого 2019 позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що документів, які підтверджують виняткові обставини, у зв`язку з якими необхідні додаткові витрати на дитину, до суду не надані. На лікування у лікаря стоматолога достовірно встановленими витратами є грошові кошти на суму 3078,72 грн, а Ѕ частини становить 1539,36 грн. При цьому, проходження певних процедур у стоматолога не підпадає під визначення особливих обставин, як то хронічна хвороба тощо. На утриманні апелянта знаходяться двоє малолітніх дітей. Друга дружина не працює, у зв`язку з доглядом до малолітніми дітьми, тобто також знаходиться на утриманні апелянта, який є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності, яка тільки з 2018 року досягла рівня мінімальної заробітної плати. Суд не прийняв до уваги, що оплата вартості навчання та проживання неповнолітнього в гуртожитку, проїзду до навчального закладу, одягу, канцелярських приналежностей, не відноситься до витрат, викликаних особливими обставинами. Жодної спеціалізованої освіти у зазначеному позивачем закладі дитина не отримує, що підтверджується характеристикою, відтак навчання у ньому не свідчить про наявність та направленість розвитку особливих здібностей дитини. Стягнення додаткових коштів за наявності обставин, наведених вище, є фактично повторним стягненням аліментів, що неприпустимо. Заяви про збільшення позовних вимог були подані до суду після закінчення строку підготовчого провадження. Ухвала про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду не виносилася. У представника відповідача була поважна причина неявки у судове засідання (участь у кримінальній справі) і не було можливості повідомити суд про причини неявки, відтак суд мав відкласти розгляд справи.

У судове засідання 31.03.2020 учасники процесу не з`явилися, від апелянта надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності його та представника.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.07.2008 розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.05.2002.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 за період шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 .

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.09.2008 стягнено щомісячно з ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_3 в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2008 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з довідками №637 від 17 листопада 2016 року та №98 від 15 лютого 2017 року обласного закладу «Спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат «Болградська гімназія ім. Г.С. Раковського» ОСОБА_3 навчається у цьому навчальному закладі і не знаходиться на державному забезпеченні.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 09.04.2016 одружився з ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 у ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_7 .

Згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_5 за період цього шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_9 .

Згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_6 у ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася донька ОСОБА_10 .

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, додаткові витрати на дитину передбачають наявність особливих обставин, які не можуть бути віднесені до звичайних повсякденних витрат на утримання дитини, що покриваються при сплаті аліментів, як то витрати на розвиток здібностей дитини, витрати пов`язані з її хворобою, каліцтвом тощо.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про те, що канцелярські приналежності, шкільний одяг у сумі та на проїзд до навчального закладу можуть бути визнані додатковими витратами, оскільки такі витрати такими не є і не пов`язані з особливими обставинами у житті дитини.

Зважаючи на викладене, стягнення Ѕ частини цих витрат з відповідача є необґрунтованим, тому рішення в цій частині не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що позивач має право звернутися до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, відповідно до ст. 192 СК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням, то суд виходить з того, що такі є додатковими витратами, проте стягненню підлягають лише ті, які підтверджені.

Так, згідно з фіскальним чеком від 24.11.2017 ОСОБА_3 було проведено ехокардіографію та ультразвукове дослідження органів черевної порожнини на суму 320,00 грн.

Згідно з рахунком №686 від 27.11.2017 ОСОБА_3 було здано аналізи, вартість яких складає 240,00 грн.

Відповідно до довідки КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» від 30.11.2017 ОСОБА_3 було встановлено діагноз ПМК 1 ст.

Згідно з розрахунковою квитанцією від 30.11.2017 №005735 вартість медичних препаратів склала 885,00 грн.

При цьому судом першої інстанції не було надано оцінку тому, що розрахункова квитанція від 12.10.2017 №004254 про покупку препарату Ритм, вартістю 180,00 грн, свідчить про придбання його раніше встановлення діагнозу 30.11.2017 та він виключений зі списку призначення лікарем ОСОБА_11 , та розрахункова квитанція від 10.2017 №005728 на суму 78,00 грн, також підтверджує покупку раніше встановлення діагнозу.

Отже, підтвердженими належними чином витратами на діагностику та лікування ПМК 1 ст. є витрати позивача у розмірі 1445,00 грн, тобто з відповідача підлягає стягненню Ѕ частина цих витрат у розмірі 722,5 грн, замість 851,50 грн, як просив позивач.

Крім того, підтвердженими є витрати на діагностику ротової порожнини, вартість якої склала 150,00 грн, відповідно до розрахункової квитанції від 10.02.2018 №287368, на операції по видаленню двох зубів, вартістю 500,00 грн кожна, що підтверджується актами виконаних робіт від 13.02.2018, 13.03.2018, та на ліки, призначені після операції, вартістю 315,50, згідно з накладною №92112 від 13.02.2018, і вартістю 490,36 грн, згідно з товарним чеком від 13.03.2018.

Також, придбаний позивачем препарат «Кларитин», якого немає у списку призначення, не може бути виключеним із переліку витрат, оскільки є антигістамінним препаратом і вочевидь є замінником призначеного препарату такої ж дії «Лоратадин», а препарат « ІНФОРМАЦІЯ_7 » і ІНФОРМАЦІЯ_8 « ІНФОРМАЦІЯ_9 » є препаратами аналогічної дії, а тому витрати на їх придбання також вірно враховані судом.

Оскільки у призначені лікаря післяопераційного лікування препарат «Зиромин» не значиться, то квитанції про його придбання судом першої інстанції прийняті помилково.

Отже, загалом витрати позивача на проведене стоматологічне лікування дитини складають 1955,86 грн, тобто з відповідача підлягає стягненню Ѕ частина цих витрат у розмірі 977,93 грн, тому рішення суду підлягає зміні.

Відповідно до довідки, виданої начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 по 30.04.2018 отримав пенсію по інвалідності у розмірі 36587,86 грн.

Згідно з листом Ізмаїльського управлення Головного управління ДФС в Одеській області №23604/9/15-32-52-10-06 від 27.12.2018 ОСОБА_2 , як фізична особа підприємець, задекларував дохід на 07.09.2018 у розмірі 218500,00 грн, на 06.11.2018 148462,00 грн.

Виходячи з наведеного, а також беручи до уваги наявність у відповідача малолітніх дітей, апеляційний суд вважає, що наведений дохід дає можливість стягнути з відповідача суму в розмірі 1700,43 грн, як додаткові витрати на дитину, тобто позов підлягає частковому задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги до уваги суду взяті бути не можуть, як несуттєві і такі, що не впливають на вирішення справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржене рішення скасуванню в частині вимог про стягнення додаткових витрат на канцелярські приналежності, шкільний одяг та на проїзд до навчального закладу із відмовою в задоволенні позову в цій частині та зміні в частині додаткових витрат на лікування.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 лютого 2019 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат в розмірі 2813,74 грн скасувати, в частині стягнення додаткових витрат на лікування змінити шляхом зменшення розміру стягнення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІН НОМЕР_7 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІН НОМЕР_8 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1700,43 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на проїзд, придбання канцелярських виробів та шкільної форми на суму 2813,74 грн відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 08.04.2020.

Головуючий:

Судді: