Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - адвоката Миклуш М.І.,

представників відповідача - адвокатів Польської М.О. та Андрієвської О.В.,

представника третьої особи - адвоката Тодорович В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів», третя особа: Національна академія наук України про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якому просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 527 911,20 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку з вересня 2008 року по день поставлення рішення.

Позов мотивований тим, що 08.09.2004 року позивач був затверджений на посаді директора відповідача, що підтверджується постановою Президії Національної академії наук України від 08.09.2004 року за №215. 09.09.2004 року, на виконання вказаної вище постанови, між позивачем та відповідачем було укладено трудовий контракт щодо роботи позивача в якості керівника підприємства відповідача (далі - контракт 2004 р.) та внесено відповідний запис у трудову книжку позивача (копії контракту 2004 та трудової книжки Позивача додаються). Зазначений контракт 2004 р. було укладено на термін з 10.09.2004 р. по 10.09.2007 р., що свідчить про виникнення між позивачем та відповідачем строкових трудових відносин. До закінчення строку дії цього контракту 2004 р., між позивачем та відповідачем було укладено новий трудовий контракт від 03.08.2007 р. щодо роботи позивача в якості керівника підприємства відповідача на термін з 10 вересня 2007 р. по 10 вересня 2012 р. (далі - контракт 2007 р.). Пізніше, в аналогічному порядку, між позивачем та відповідачем було укладено новий трудовий контракт від 10.09.2012 р. щодо роботи позивача в якості керівника підприємства відповідача на термін з 11.09.2012 р. до 10.09.2017 р. (далі - контракт 2012 р.). Під час роботи у вищевказаний період позивач належним чином виконувати свої посадові обов`язки. Однак, з вересня 2008 року виплати заробітної плати відповідачем позивачу припинились внаслідок відсутності достатніх бюджетних асигнувань. Незважаючи на такі обставини, позивач продовжував належним чином виконувати свої посадові обов`язки. При цьому, заробітна плата за виконання позивачем його обов`язків нараховувалась йому у повному обсязі з усіма надбавками та преміями, однак не виплачувалась. 24 вересня 2013 року, внаслідок важкого матеріального становища в бюджетній сфері держави, пов`язаною з відсутністю належних коштів для підтримки науки, Президією Національної академії наук України було прийнято розпорядження за № 585 про дострокове припинення дії контракту 2012 р. і звільнення позивача із займаної посади у ДП «НДІ МП» (Відповідач) з 30 вересня 2013 року на підставі положень пункту 8 статті 36 КЗпП України та підпункту в) пункту 25 Контракту 2012 р. Позивач отримав від відповідача трудову книжку, однак з ним так і не було проведено розрахунок по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі за період з вересня 2008 року по вересень 2013 року включно (61 місяць), протягом якого позивач пропрацював керівником підприємства відповідача (48 місяців згідно Контракту 2007 р. та 13 місяців згідно Контракту 2012 р.). В свою чергу, згідно положень Розділу 3 Контракту 2007 р. заробітна плата Позивачу винагорода за виконання ним покладених на нього обов`язків) нараховувалась наступним чином: Заробітна плата за 1 (один) місяць = посадовий оклад + премія (50 % посадового окладу) + доплата за науковий ступінь (25 % посадового окладу) + надбавка за стаж роботи у науковій сфері (ЗО % посадового окладу) + надбавка за високі досягнення у праці (50 % посадового окладу) = 3000 грн. + 1500 грн. + 750 грн. + 900 грн. + 1500 грн. = 7650 грн. Таким чином, заборгованість перед позивачем за Контрактом 2007 р. розраховується наступним чином: Заробітна плата за 1 місяць * період заборгованості = 7650 грн. * 48 місяців = 367200 грн. При цьому, згідно положень Розділу 3 Контракту 2012 р. заробітна плата Позивачу винагорода за виконання ним покладених на нього обов`язків) нараховувалась наступним чином: Заробітна плата за 1 (один) місяць = посадовий оклад + премія (50 % посадового окладу) + доплата за науковий ступінь (25 % посадового посадового окладу) + надбавка за стаж роботи у науковій сфері (ЗО % посадового окладу) + надбавка за високі досягнення у праці (50 % посадового окладу) = 4848 грн. + 2424 грн. + 1212 грн. + 1454, 4 грн. + 2424 грн. = 12 362 грн. 40 коп. Таким чином, заборгованість перед позивачем за Контрактом 2012 р. розраховується наступним чином: Заробітна плата за 1 місяць * період заборгованості = 12 362 грн. 40 коп. * 13 місяців = 160 711 грн. 20 коп. Тобто, станом на дату звільнення Позивача, сума заборгованості по виплаті йому заробітної Палати Відповідачем становить суму у розмірі 527 911 (п`ятсот дванадцять сім тисяч дев`ятсот одинадцять) грн. 20 коп.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 10.09.2018 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

25.02.2019 р. через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначає, що безпідставними та необґрунтованими є позовні вимоги ОСОБА_1 щодо заявлених позовних вимог про стягнення премій, надбавок та доплат, оскільки відсутні будь-які відповідні накази. При цьому, у заявлений ОСОБА_1 період, розмір заборгованості Інституту мікроприладів з заробітної плати постійно збільшувалась (довідка додається), що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 премій, доплат та надбавок. Законом України «Про оплату праці» визначено, що премії, доплати та надбавки нараховуються та виплачуються виключно у разі наявності трудових успіхів, тобто наявності ефективних результатів праці. При цьому, як вбачається з довідки Державної фінансової інспекції України від 07.06.2013 № 03-21/1-5-з зустрічних звірки з метою документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків між Державним підприємством «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інституту монокристалів» Національної Академії наук України та Державним агентством з питань науки, інновацій та інформатизації України: «зустрічною звіркою встановлено, що до планової калькуляції кошторисної вартості робіт на 2011 рік внесено завищені витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи на 2011 рік та фактично проведено у завищених розмірах», «проведеною звіркою фактично включених до розрахунку витрат за статтею витрати на оплату праці кількості люд. - місяців за дог. № ДЗ/502-2011 від 29 вересня 2011 між фактично установленим, значенням люд.міс, у технічному завданні (додаток до договору № ДЗ/502-2011 від 29 вересня 2011) встановлено розбіжність на загальну суму 193.42 тис, грн». Крім того, зустрічною звіркою встановлено, що штатні розписи, що затверджені ОСОБА_1 , який був у спірний період керівником Інституту мікроприладів, не погоджені з Президією НАН України, мають виправлення кульковою ручкою у вигляді закреслень встановлених посадових окладів та зміну їх на більш високі значення, що суперечить підпункту 4.1. п .4 Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» від 24.05.1995 № 88 (зі змінами), а також встановлення завищених посадових окладів, які не відповідають вимогам п.9, п. 17 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження типового положення з планування, обліку і калькулювання собівартості науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт» від 20.07.1996 № 830. Зустрічною звіркою також встановлено, що різниця між фондом оплати праці, і встановленим Інститутом мікроприладів та фондом, який встановлений за договором № ДЗ/502- I 1 і від 29 вересня 2011 року складає 255 896, 28 грн, що в свою чергу є неналежним виконанням ОСОБА_1 як керівником Інституту мікроприладів у спірний період, своїх повноважень та відповідно відсутність підстав для нарахування та виплати йому премій, доплат та надбавок. В зв`язку з вищевикладеним, на сьогоднішній день щодо вказаних, а також інших порушень ОСОБА_1 законодавства при здійсненні повноважень керівника Інституту мікроприладів, ведеться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному прокурором прокуратури Подільського району м. Києва Єфімовим А. А. до Єдиного реєстру досудових розслідуванням за номером 0000106, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального і Кодексу України, що в свою чергу підтверджує неналежне виконання своїх посадових обов`язків ОСОБА_1 , завдання збитків Інституту мікроприладів та відповідно незаконність і безпідставність нарахування та виплати йому премій доплат та надбавок. Таким чином за спірний період, Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення премій, надбавок та доплат на загальну суму 207 024,00 грн. З огляду на наявність та постійне зростання заборгованості з заробітної плати працівників Інституту мікроприладів, неотримання будь-яких прибутків, а навпаки завдання збитків підтверджується доданими довідками), а також відсутність відповідних наказів про нарахування ОСОБА_1 премій, доплат та надбавок, відсутні правові підстави для нарахування та виплати надбавок, доплат та премій та відповідно правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення премії у розмірі 50% посадового окладу та надбавки за високі досягнення у праці (50% посадового окладу) у розмірі 207 024,00 грн. Також, пунктом 16 Контакту 2008 та аналогічним пункту Контракту 2012 року визначено, що у разі несвоєчасного виконання завдань, визначених контрактом, погіршення якості роботи надбавки скасовуються або зменшуються. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення за період з вересня 2008 року по вересень 2013 року премій, надбавок та доплат на загальну суму 207 024,00 грн є безпідставними, незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню Подільським районним судом м. Києва. Додатково відповідач наголошуємо на безпідставності та необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення премії у розмірі 50 % посадового окладу та надбавки за високі досягнення у праці (50 % посадового окладу) на загальну суму 207 024,00 грн з огляду на наступне. Як вбачається з довідки Інституту мікроприладів про заборгованість по заробітній платі працівникам ДП «Інституту мікроприладів» НАН України за період з вересня 2008 по 30.09.2013 розмір заборгованості по заробітній платі щоквартально збільшувався та у вказаний період зріс з 310,4 тис. грн. до 1 696,00 тис. грн, що свою чергу свідчить про відсутність підстав для нарахування та виплати керівнику Інституту мікроприладів в період з вересня 2008 по 30.09.2013 премій, виплат та надбавок та підтверджує безпідставність та необґрунтованість заявлених в позовних вимог щодо стягнення премії у розмірі 50 % посадового окладу та надбавки за високі досягнення у праці (50 % посадового окладу) у розмірі 207 024,00 грн. Таким чином, твердження позивача щодо нарахування йому премій, надбавок та доплат за виконання ним обов`язків є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності та спростовується доданими Відповідачем матеріалами і фактами. Окрім цього, відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що підтвердженням факту неналежного виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків як керівника Інституту мікроприладів у спірний період є дострокове припинення з ним Контракту 2012 року на підставі підпункту в пункту 25 Контракту від 10 вересня 2012 року (невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати), що в свою чергу підтверджує факт відсутності підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 будь-яких премій, надбавок та доплат. Відповідно до п. 7 Контракту від 03.08.2007, укладеного з ОСОБА_1 керівник зобов`язується забезпечити виконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану підприємства згідно з додатком до контракту. Відповідно до п. 8 Контракту від 03.08.2007, укладеного з ОСОБА_1 керівник формує науково-технічну політику підприємства, приймає активну участь у виконанні державних науково-технічних програм та відповідає за їх виконання, забезпечує розвиток підприємства і щорічне збільшення його доходу, прибутку (з урахуванням темпів інфляції). Аналогічні положення містяться також в п. п. 7, 8 Контракту від 10 вересня 2012 року укладеного з ОСОБА_1 . Тобто, Позивач, на виконання умов Контрактів 2007 та 2012 року, зобов`язаний був належним чином здійснювати господарську діяльність, сприяти недопущенню погіршенню майнового стану, зменшення прибутків та утворення заборгованості, в тому числі з заробітної плати. Натомість, в порушення умов Контрактів 2007 та 2012 року, що підтверджується доданими довідками, щоквартально розмір заборгованості з заробітної плати зростала, Відповідач у вказаний період не отримував будь-яких доходів, прибутків, а Інституту мікроприладів лише завдавались збитки. Саме тому, невиконання умов Контрактів 2007 та 2012 року, завдання Інституту мікроприладів збитків та утворення заборгованості з заробітної плати і стало підставою для звільнення Позивача. З огляду на вищевикладене, відсутні правові підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 як керівнику Інституту мікроприладів у спірний період будь-яких премій, надбавок та доплат. Безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності є твердження ОСОБА_1 щодо припинення з вересня 2008 року виплати Відповідачем позивачу заробітної плати та несплати її по вересень 2013 року. До того ж, як вбачається з довідки про розмір виплачених ОСОБА_1 коштів, за період з вересня 2008 по 30 вересня 2013 року ОСОБА_1 отримав заробітної плати на загальну суму 351 673,31 грн. Як вбачається з умов Контракту 2007 ОСОБА_1 був установлений посадовий оклад у розмірі 3 000,00 грн, тобто за період з вересня 2008 року по 30 вересня 2013 року згідно умов Контракту, розмір заробітної плати ОСОБА_1 (з урахуванням вищенаведених фактів для відсутності підстав для нарахування премій, надбавок та доплат), а також нарахуванням доплати за науковий ступінь та надбавки за стаж роботи в науковій сфері становить 4 650,00 грн * 48 = 223 200,00 грн. Як вбачається з умов Контракту 2012 ОСОБА_1 був установлений посадовий оклад у розмірі 4 848,00 грн, тобто за період з вересня 2008 року по 30 вересня 2013 року згідно умов Контракту, розмір заробітної плати ОСОБА_1 (з урахуванням вищенаведених фактів для відсутності підстав для нарахування премій, надбавок та доплат) становить 7 514, 4 *13= 97 687,2 грн. Загалом, згідно умов Контрактів 2007 та 2012 року, розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з вересня 2008 по 30.09.2013 становить 320 887.2 грн. Натомість, як вбачається з довідки, Позивачу було сплачено 351673,31 грн., тобто ОСОБА_1 , виконуючи функції керівника та скориставшись своїм службовим становищем, безпідставно привласнив на коштів на 36 608,11 грн (351673,31 грн - 320 887 грн), ніж це передбачено умовами Контрактів 2007 та 2012 років та вищенаведеними нормами чинного законодавства України умовами Контрактів 2007 та 2012 років. Враховуючи вищевикладене. Позивач, вводить Суд в оману, зазначаючи про неотримання ним з вересня 2008 по 30 вересня 2013 року будь-яких коштів як зарплати та фактично приховує факт безпідставного та незаконного привласнення як заробітної плати коштів у розмірі - 30786.11 грн. Безпідставними та необґрунтованими є позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки у виплаті заробітної плати з вересня 2008 року по день постановления судового рішення. Інститут мікроприладів звертає увагу Суду на ту обставину, що, з огляду на неналежне виконання у спірний період керівником Інституту мікроприладів обов`язків та виплату в окремих місяцях заробітної плати не в повному обсязі (незважаючи на сплату в окремих місяцях заробітної плати в обсязі більшому, ніж це передбачено), Інститут мікроприладів в 2014 році звертався до ОСОБА_1 з листом (копія листа додається) з питання необхідності з`явлення до Інституту мікроприладів для проведення розрахунків. Однак, вказаний лист Позивач умисно не отримував та він відповідно повернувся за закінченням строку зберігання (копія конвертів з відповідними відмітками Укрпошти додаються). Враховуючи вищевикладене, з огляду на умисні дії Позивача щодо неотримання листа Відповідача щодо прибуття до Інституту мікроприладів для провдення розрахунків, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати з вересня 2008 по день постановлення судового рішення. Безпідставними та необґрунтованими є позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки у виплаті заробітної плати з вересня 2008 року по день постановления судового рішення. Інститут мікроприладів звертає увагу Суду на ту обставину, що, з огляду на неналежне виконання у спірний період керівником Інституту мікроприладів обов`язків та виплату в окремих місяцях заробітної плати не в повному обсязі (незважаючи на сплату в окремих місяцях заробітної плати в обсязі більшому, ніж це передбачено), Інститут мікроприладів в 2014 році звертався до ОСОБА_1 з листом (копія листа додається) з питання необхідності з`явлення до Інституту мікроприладів для проведення розрахунків. Однак, вказаний лист Позивач умисно не отримував та зін відповідно повернувся за закінченням строку зберігання (копія конвертів з відповідними відмітками Укрпошти додаються). Враховуючи вищевикладене, з огляду на умисні дії Позивача щодо неотримання листа Відповідача щодо прибуття до Інституту мікроприладів для проведення розрахунків, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати з вересня 2008 по день постановлення судового рішення. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку підлягають залишенню без розгляду з огляду на несплату Позивачем судового збору. Велика Палата Верховного Суду ппідтвердила висновок Верховного Суду України підносно сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що викладені при розгляді справи № 6- 121цс16. Так, в постанові від ЗО січня 2019 року у справі № 910/4518/16 викладені наступні доводи про застосування норм права щодо необхідності оплати судового збору за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку: За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Тобто з врахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, ОСОБА_1 , заявляючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку, зобов`язаний оплатити судовий збір. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку підлягають залишенню Подільським районним судом м. Києва без розгляду.

Ухвалою від 13.04 2019 року призначено розгляд справи з викликом сторін.

В березні 2019 р. представником позивача - адвокатом Миклуш М.І. подано відповідь на відзив відповідача, в яких представник зазначає, що 04 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України (Інститут мікроприладів НАН України) про стягнення нарахованої, але невиплаченої суми заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Лише 21 лютого 2019 року позивач випадково ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень з ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.09.2018 р., згідно якої відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, яку було оприлюднено судом лише 13.02.2019 р. В зв`язку із зазначеним, а також враховуючи порушення вимог процесуального законодавства, допущені судом першої інстанції при постановленні зазначеної вище ухвали, 21 лютого 2019 року Позивачем було направлено до суду першої інстанції відповідне клопотання, яким відредаговано на такі порушення. Окрім цього, 04 березня 2019 року Позивач отримав поштою від Відповідача два незрозумілих пакета документів із копіями клаптиків незрозумілих документів (по-іншому ідентифікувати це знущання неможливо). Зокрема, у першому пакеті (штриховий ідентифікатор 632) Відповідач зобов`язаний був направити Позивачу копію відзиву на 7 аркушах та копії інших документів (копію надано суду). Натомість, в такому пакеті знаходиться 6 копій першої сторінки незрозуміло чого із набором незрозумілого тексту під назвою «Відзив» та одна копія аркуша із незрозумілим набором тексту, на якому проставлено підпис В.о. директора ДП «ЩЦ мікроприладів» НАН України С. В. Букреєв та печатка, а також інші нерозбірливі копії інших незрозумілих аркушів паперу, які практично неможливо прочитати та які взагалі не завірено підписом та печаткою Відповідача. Відреагувати на вказане вище знущання було неможливо, оскільки такий незрозумілий набір тексту, який, зокрема, Відповідачем названо «Відзив» не відповідає вимогам статті 178 ЦПК України, та його взагалі неможливо ідентифікувати як відзив. Окрім цього, копії інших документів, які долучено до вказаного вище незрозумілого набору тексту та які Відповідачем очевидно трактуються, як докази по справі, також практично неможливо прочитати. Після вивчення поданих Відповідачем до суду документів, заявляємо, що документ під назвою «Відзив» не спростовує доводи Позивача і крім того, цей документ не може бути прийнятий судом до розгляду, в зв`язку з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, що підтверджується наступним. При цьому, припущення, зазначені в документі під назвою «Відзив», також є необґрунтованими та безпідставними, оскільки вся позиція Відповідача ґрунтується на його довідках, які він сам же і видав, після подання до нього позову, а також на його листах, які ніхто ніколи не отримував і які ніколи не надсилались. Проте, такі «довідки» та «листи» не є належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами та жодним чином не спростовують доводи Позивача.

19.09.2019 року протокольною ухвалою відмовлено у прийняті зустрічної позовної заяви.

20.02.2020 року протокольною ухвалою залучено третю особу на стороні відповідача Національну академію наук України.

В липні 2020 р. представником третьої особи подані письмові пояснення, в яких третя особа зазначає, що Позивач був директором Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України, яке є державною науковою установою, що заснована державній власності, перебуває у віданні НАН України та суб`єктом Державної наукової установи «Науково-технологічний комплекс «Інститут монокристалів» Національної академії наук України» (далі - НТК «ІМК»), Державне підприємство «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України є юридичною особою та діє відповідно до Статуту, чинна редакція якого затверджена розпорядженням Президії Національної академії наук України від 26.01.2018 №55. Таким чином, Позивач призначався на посаду директора Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України згідно контрактів, укладених між ним та Національною академією наук України від 09.09.2004 (09.09.2004 - 10.09.2007), від 03.08.2007 (10.09.2007- 10.09.2012), від 10.09.2012 (11.09.2012 - 10.09.2017). У контракті можуть бути визначені умови підвищення або зниження обумовленого розміру оплати праці, встановлення надбавок, премій, винагород за підсумками роботи. Система матеріального заохочення керівника підприємства повинна сприяти досягненню довготермінових результатів виробничо - господарської діяльності підприємства, встановленню прямої залежності між розмірами оплати праці та показниками, що характеризують виконання зобов`язань за контрактом. Тобто, умови матеріального забезпечення Позивача та умови розірвання трудового договору визначалися в контрактах, укладених між ним та НАН України. Позивач надав пояснення (лист від 16.09.2013 №124-13/Д) та підтвердив факт наявності такої заборгованості. Зважаючи на неналежне виконання Позивачем обов`язків, визначених Контрактом від 10.12.2009, що призвело до збитковості підприємства, та з підстав, визначених цим контрактом, НА1І України було прийнято рішення про звільнення 30.09.2013 ОСОБА_1 з посади директора Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України по пункту 8 ст.36 Кодексу законів про працю України на підставі підпункту «в» пункту 25 зазначеного контракту (розпорядження Президії від 24.09.2013 №585 «Про директора Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» Науково-технологічного комплексу «Інститут монокристалів» НАН України»). Позивач зазначає в позовній заяві, що Відповідач з вересня 2008 року припинив йому виплату заробітної плати і вважає, що заборгованість Позивача по заробітній платі на день його звільнення становить 527911 грн.20 коп. Вказана вище сума складається із посадового окладу Позивача, визначеного в контрактах від 03.08.2007 та від 10.09.2012, з премії в розмірі 50% від посадового окладу, доплати за науковий ступінь в розмірі 25% від посадового окладу, надбавки за стаж роботи у науковій сфері в розмірі 30% від посадового окладу та надбавки за високі досягнення в праці в розмірі 50% посадового окладу за період з вересня 2008 року по вересень 2013 року. При цьому Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності заборгованості та її розміру. Водночас у матеріалах справи є довідка Відповідача від 25.02.2019 №42-19/Д про те, що в період з вересня 2008 року по 30 вересня 2013 ОСОБА_1 отримав 351673 грн. 31 коп. заробітної плати. Таким чином твердження Позивача про невиплату йому нарахованої заробітної плати в розмірі 527911 гри. 20 коп. є необґрунтованим, безпідставним та не підтвердженим жодним доказом. Крім того слід звернути увагу суду на те, що Позивач, будучи директором Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України, яке є Відповідачем по справі допустив низку порушень чинного законодавства, що вплинуло на погіршення діяльності підприємства, що унеможливлювало нарахування та виплату йому премій і надбавок за високі досягнення у праці. Тобто, премії, заохочувальні доплати та надбавки нараховуються виключно у разі наявності трудових успіхів та наявності ефективних результатів праці. Разом з тим аналіз ефективності виконання своїх обов`язків Позивачем свідчить про неефективне виконання ним своїх обов`язків та зростання збитковості підприємства, що підтверджується доданою до матеріалів справи Відповідачем довідкою Державної фінансової інспекції України від 07.06.2013 № 03-21/1-5-3 зустрічної звірки з метою документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків між Державним підприємством «Науково-дослідним інститутом мікроприладів» НТК «Інституту монокристалів» Національної академії наук України та Державним агентством з питань науки, інновацій та інформатизації України. Наявними в матеріалах судової справи довідками Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інституту монокристалів» Національної академії наук України від 25.02.2019 №43-10/Д, №49-19/Д, №50- 19/Д, №45-19/Д, №46-19/Д, №47-19/Д, №48-19/Д від 25.02.2019 Відповідач підтвердив, що в період з вересня 2008 по вересень 2013 на підприємстві існувала заборгованість по заробітній платі перед працівниками, про відсутність прибутку та збитковість підприємства і, відповідно, підстав для нарахування й виплати Позивачу премій та надбавок за високі досягнення в праці. Таким чином, були відсутні правові підстави для нарахування Позивачу премій та надбавок за високі досягнення в праці за спірний період. Також Відповідачем додано до матеріалів оправи довідку від 25.02.2019 №44-19/Д про відсутність будь яких наказів в Державному підприємстві «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інституту монокристалів» Національної академії наук України про виплату премій та надбавок за високі досягнення в праці Позивачу за спірний період. Як зазначалось вище, Позивач не надав жодного документу про підтвердження заборгованості Відповідача з виплати йому заробітної плати в сумі 527911 грн.20 коп. Також Позивач безпідставно включив до суми боргу щомісячну премію в розмірі 50% від посадового окладу та щомісячну надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50%, що загалом становить 207024 грн. Із наведеного свідчить, що Позивач звернувся з позовом до суду без належного обґрунтування позовних вимог та без відповідних доказів, ще й безпідставно збільшив суму позову на 30786 грн. 11 коп. (527911 грн.20 коп.(сума позову ) - 351673 грн. 31 коп.(заробітна плата, за розрахунками Відповідача, яка отримана Позивачем за спірний період) - 207024 грн.00 коп. (безпідставно включена до розрахунку позову сума премій та надбавок за високі досягнення в праці) = 30786 грн. 11 коп.). Також не заслуговують на увагу суду та не підлягають задоволенню вимоги Позивача щодо стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки у виплаті заробітної плати з вересня 2008 року по день постановленім судового рішення оскільки відсутня заборгованість Відповідача перед Позивачем з виплати йому заробітної плати. Крім того, звертаємо увагу суду на те, що Позивач був директором підприємства до якого звернувся з позовом і як зазначає в позовній заяві, він виконував посадові обов`язки до дня звільнення, тому він сам повинен був забезпечити повний розрахунок на день звільнення за умови наявності заборгованості із заробітної плати. У зв`язку з вищевикладеним, просив суд в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Представником позивача в судовому засіданні надані додаткові пояснення, в яких останній зазначає, що відповідачем не надано жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів виплати Позивачу заробітної плати за заявлений період, а надані ним копії (чернетки) незрозумілих документів на загальну суму у розмірі 351 673, 31 грн. не є первинними документами та не підтверджують і не можуть підтверджувати відповідну виплату. Окрім цього, вказані вище копії незрозумілих документів стосуються, зокрема, другої половини лютого 2008 року та другої половини серпня 2008 року (на загальну суму у розмірі 7 299 грн.), тобто, періоду, який не є предметом судового розгляду (вересень 2008 року - вересень 2013 року), та, в будь-якому випадку, не містять жодної інформації за спірний період, а саме за травень і жовтень 2010 року, липень 2011 року, грудень 2012 року, а також січень, лютий, квітень, серпень та вересень 2013 року. З огляду на зазначене, за спірний період (вересень 2008 року - вересень 2013 року), Позивачем та Відповідачем було погоджено відповідні умови матеріального забезпечення Позивача (оплати його праці), а саме положеннями пункту 17 Контракту 2007 р. та положеннями пункту 16 Контракту 2012 р., встановлено, що заробітна плата Позивача включає посадовий оклад, відповідні премії, доплати за наукову ступінь, надбавку за стаж роботи та надбавки за високі досягнення, та сукупно за такий період становить суму у розмірі 527 911 грн. 20 коп. та виплата такого матеріального забезпечення (заробітної плати) не потребує прийняття окремих наказів. При цьому, вказаними умовами Контрактів встановлено вичерпні підстави для не нарахування премії, а саме - у разі допущення на підприємстві нещасного випадку із смертельним наслідком з вини підприємства (даних обставин не було), а також для зменшення або скасування надбавок за стаж роботи та за високі досягнення, а саме - у разі несвоєчасного виконання завдань, визначених контрактом, погіршення якості роботи, що не допускалось Позивачем (жодних доказів подібних порушень та, відповідно, притягнення до відповідальності за такі порушення, Відповідачем надано не було). В даному випадку, посилання Відповідача на будь-які довідки Відповідача, які виписані безпосередньо ним, як заінтересованою особою, не можуть бути належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, оскільки наявність збитків, заборгованості тощо повинно підтверджуватись належно оформленими фінансовими та первинними документами, які містять інформацію щодо зміни активів підприємства, а факти порушень Контрактів матеріалами дисциплінарного провадження, судовими рішеннями тощо. Також, з метою попередження можливих непорозумінь, наголошуємо на тому, що посилання Відповідача на Довідку зустрічної звірки і на доручення на проведення досудового розслідування вбачається взагалі незрозумілим та абсурдним, оскільки такі документи жодним чином не стосується предмета спору та взагалі не підтверджують та не можуть підтверджувати жодні обставини (оскільки, зокрема, відсутній вирок, а формування відповідної довідки про результати проведення зустрічної звірки не створює будь-яких правових наслідків, що підтверджується чисельною судовою практикою, - наприклад, Постанова Верховного Суду від 09.10.2018р. у справі №810/629/15). Тобто, Відповідачем не надано жодних доказів наявності підстав для не нарахування Позивачу премій та надбавок за стаж роботи та за високі досягнення, виплату яких гарантовано відповідними Контрактами. Навпаки, відповідні заяви Відповідача свідчать лише про порушення Відповідачем вказаних вище вимог статті 22 ЗУ про оплату праці та статті 97 КЗпП України, шляхом з`явлення про односторонню зміну (в бік погіршення) порядку матеріального забезпечення Позивача за контрактом. Окрім цього, звертаємо увагу на те, що Відповідач фактично припускає, що Позивач має право лише на отримання окладу, тобто, за Контрактом 2007 р. (за яким період заборгованості складає 48 місяців) - отримання окладу у розмірі 3 000 грн. та за Контрактом 2012 р. (за яким період заборгованості складає 13 місяців) - окладу у розмірі 4 848 грн., тобто, сукупно, суму у розмірі 202 176 грн. розраховується: оклад за Контрактом 2007р. * період заявленої заборгованості + оклад за Контрактом 2012 р. * період заявленої заборгованості = 3 000 грн. * 48 місяців + 4 848 грн. * 13 місяців = 144 000 грн. + 63 024 грн. = 207 024грн.). Проте, в даному випадку Відповідач безпосередньо сам спростував такі припущення, оскільки зазначені вище навіть неналежно оформленої копії документів свідчать про те, що Відповідачем заявлено про начеб то виплату Позивачу за спірний період суми коштів у розмірі 344 374,31 грн. (розраховується: загальна сума по неналежним копіям документів - сума по неналежним копіям документів, які не стосуються спірного періоду =351 673, 31 грн. - 7 299 грн. = 344 374,31 грн.). Таким чином, Відповідач визнав право Позивача вимагати сплати на його користь виплат за вказаними вище Контрактами не лише в межах встановленого окладу. При цьому, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача на його користь невиплаченої заробітної плати у розмірі 527 911 гри» 20 коп. Як було обґрунтовано вище, Відповідачем, з посиланням на копії документів, які не є первинними документами, тобто, які не є належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, заявлено про начеб то сплату Позивачу належних йому платежів за спірний період у розмірі 344 374,31 грн. Тобто, Відповідачем взагалі не надано жодних доказів щодо сплати Позивачу суми коштів у розмірі 183 536,89 грн» (розраховується: сума заявленої та невиплаченої заробітної плати за спірний період - сума заробітної плати, яку заявлено Відповідачем, як таку, що начеб то було виплачено за спірний період = 527 911 грн. 20 коп. - 344 374грн. 31 коп. = 184 939 грн. 89 коп.).

Через канцелярію суду 17.07.2020 року представником позивача надані додаткові пояснення, в яких зазначає, що в судовому засіданні, яке відбулось у Суді першої інстанції 13.07.2020 р., сторона Відповідача, на запитання Суду першої інстанції, не визначила загальний розмір заробітної плати, який було нараховано Позивачу за спірний період (вересень 2008 року - вересень 2013 року). Проте, згідно загальнодоступної інформації, яка розміщена на порталі Пенсійного фонду України та яка відома та доступна Відповідачу та Третій особі, такий розмір нарахованої заробітної плати складає 885 232 грн, 18 коті. В свою чергу, Відповідачем заявлено про виплату Позивачу заробітної плати за спірний період у розмірі 344 374,31 грн., але не підтверджено належними та допустимими доказами. Однак, навіть враховуючи заяву Відповідача, Позивачу не виплачено нараховану йому заробітну плату у розмірі 540 857 грн. 87 коп. (розраховується наступним чином: нарахована, проте не виплачена Позивачу заробітна плата - розмір заробітної плати, який заявлено Відповідачем, як такий, що нібито виплачено Позивачу - 885 232 грн. 18 коп. - 344 3 74грн. 31 коп. = 540 857 грн. 87 коп.). Розпорядженням Президії НАН України від 24 вересня 2019 року за Яа 585 (копія в матеріалах справи) Позивача було звільнено з роботи з 30 вересня 2013 року. З огляду на зазначене, а також враховуючи положення статті 116 КЗпП України, Відповідач зобов`язаний був здійснити виплату всіх сум, що належать Позивачу, саме 30 вересня 2013 року, тобто, в останній його робочий день. В зв`язку з тим, що, станом на сьогоднішній день, відповідний розрахунок не було проведено з Позивачем, 01 жовтня 2013 року є датою, з якої почалось затримання проведення розрахунку з Позивачем. Отже, загальний період затримки проведення розрахунку із Позивачем становить 6 років 9 місяців та 20 днів, що включає 1 704 робочих дні. Як зазначалося вище, Позивач був звільнений 30 вересня 2013 року. Отже, два місяці які передували даті звільнення - це липень та серпень 2013 року. Враховуючи положення Розділу ІІІ Постанови КМУ №100 та загальнодоступну інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, загальний розмір заробітної плати, який підлягав виплаті за два місяці до звільнення Позивача, визначається за наступним алгоритмом: нарахована заробітна плата за липень 2013 року + нарахована заробітна плата за серпень 2013 року = 17617 гри. 82 коп. + 12273 грн. 75 коп. = 29 891 гри, 57 коп. При цьому, положеннями пункту 5 Розділу IV Постанови КМУ № 100 передбачено, що при нарахуванні виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати . Положеннями пункту 8 Розділу IV Постанови КМУ № 100, встановлено, зокрема, те, що середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. В свою чергуй кількість робочих днів у вищевказаному періоді, а саме у липні та серпні 2013 року, становить 44 (пункт №> 5 Додатку до Листа Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» від 21.08.2012 року за №29050/0/14-12/13). Отже, обчислення середньоденної заробітної плати Позивача за цей період здійснюється за наступним алгоритмом: нараховані виплати за останні два календарні місяці роботи, що дують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто, що передують звільнення / кількість робочих днів у двох місяцях, що передують звільненню - 29 891 гри. 57 коп. /44 робочих дні = 679 грн. 35 коп. Обчислення заборгованості по середньому заробітку за весь період затримки розрахунку. Згідно положень абзацу 2 пункту 8 Розділу IV Постанови КМУ № 100, після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Отже, загальна сума середнього заробітку за весь період затримки проведення розрахунку з Позивачем розраховується наступним чином: середньоденна заробітна плата * кількість робочих днів затримки розрахунку із Позивачем, які повинні бути оплачені за середнім заробітком = 679 грн. 35 коп. * 1704 = 1 157 612 грн. 40 коп.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав, наведених в ньому, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.

Представники відповідача в судову засіданні заперечували проти позову, пояснення надали аналогічні, зазначеним у відзиві на позовну заяву.

Третя особа на стороні відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову, свою позицію виклала в письмових поясненнях.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 08.09.2004 року ОСОБА_1 був затверджений на посаді директора Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України, що підтверджується постановою Президії Національної академії наук України від 08.09.2004 року за №215.

09.09.2004 року, на виконання вказаної вище постанови, між позивачем та відповідачем було укладено трудовий контракт щодо роботи позивача в якості керівника підприємства відповідача та внесено відповідний запис у трудову книжку позивача. (копії контракту 2004 та трудової книжки Позивача наявні в матеріалах справи).

Зазначений контракт 2004 р. було укладено на термін з 10.09.2004 р. по 10.09.2007 р., що свідчить про виникнення між позивачем та відповідачем строкових трудових відносин.

До закінчення строку дії цього контракту 2004 р., між позивачем та відповідачем було укладено новий трудовий контракт від 03.08.2007 р. щодо роботи позивача в якості керівника підприємства відповідача на термін з 10 вересня 2007 р. по 10 вересня 2012 р.

Пізніше, в аналогічному порядку, між позивачем та відповідачем було укладено новий трудовий контракт від 10.09.2012 р. щодо роботи позивача в якості керівника підприємства відповідача на термін з 11.09.2012 р. до 10.09.2017 р.

Таким чином, позивач призначався на посаду директора Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України згідно контрактів, укладених між ним та Національною академією наук України від 09.09.2004 (09.09.2004 - 10.09.2007), від 03.08.2007 (10.09.2007- 10.09.2012), від 10.09.2012 (11.09.2012- 10.09.2017).

Відповідно до частини 3 ст.21 Кодексу законів про працю України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до пункту 11 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 №203 умови оплати праці керівника підприємства визначаються у контракті й повинні встановлюватися у прямій залежності від результатів виробничо-господарської діяльності підприємства.

У контракті можуть бути визначені умови підвищення або зниження обумовленого розміру оплати праці, встановлення надбавок, премій, винагород за підсумками роботи.

Система матеріального заохочення керівника підприємства повинна сприяти досягненню довготермінових результатів виробничо - господарської діяльності підприємства, встановленню прямої залежності між розмірами оплати праці та показниками, що характеризують виконання зобов`язань за контрактом.

Тобто, умови матеріального забезпечення Позивача та умови розірвання трудового договору визначалися в контрактах, укладених між ним та НАН України.

Відповідно до підпункту «в» пункту 25 Контракту від 10.12.2009 керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи НАН України, Ради директорів НТК «ІМК», Генерального директора НТК «ІМК», в т.ч. за пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії в разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати.

Згідно з довідкою Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва від 02.09.2013 №10693/11 Державне підприємство «Науково- дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України має заборгованість у сумі 1459465 гри. 95 коп. з відшкодування коштів на виплату різниці у розмірі пенсій, призначених науковим працівникам відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», що є порушенням підпункту «в» пункту 25 Контракту від 10.12.2009, укладеному між Позивачем та НАН України.

Позивач надав пояснення (лист від 16.09.2013 №124-13/Д) та підтвердив факт наявності такої заборгованості.

Зважаючи на неналежне виконання позивачем обов`язків, визначених Контрактом від 10.12.2009 р, що призвело до збитковості підприємства, та з підстав, визначених цим контрактом, НАН України було прийнято рішення про звільнення 30.09.2013 р. ОСОБА_1 з посади директора Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України по пункту 8 ст.36 Кодексу законів про працю України на підставі підпункту «в» пункту 25 зазначеного контракту (розпорядження Президії від 24.09.2013 №585 «Про директора Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» Науково-технологічного комплексу «Інститут монокристалів» НАН України»).

Позивач зазначає в позовній заяві, що Відповідач з вересня 2008 року припинив йому виплату заробітної плати і вважає, що заборгованість Позивача по заробітній платі на день його звільнення становить 527911 грн.20 коп.

Вказана вище сума складається із посадового окладу Позивача, визначеного в контрактах від 03.08.2007 та від 10.09.2012, з премії в розмірі 50% від посадового окладу, доплати за науковий ступінь в розмірі 25% від посадового окладу, надбавки за стаж роботи у науковій сфері в розмірі 30% від посадового окладу та надбавки за високі досягнення в праці в розмірі 50% посадового окладу за період з вересня 2008 року по вересень 2013 року.

При цьому Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності заборгованості та її розміру.

Водночас у матеріалах справи є довідка Відповідача від 25.02.2019 №42-19/Д про те, що в період з вересня 2008 року по 30 вересня 2013 р. ОСОБА_1 отримав 351673 грн. 31 коп. заробітної плати.

Таким чином твердження Позивача про невиплату йому нарахованої заробітної плати в розмірі 527911 грн. 20 коп. є необґрунтованим, безпідставним та не підтвердженим жодним доказом.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач, будучи директором Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України, яке є Відповідачем по справі допустив низку порушень чинного законодавства, що вплинуло на погіршення діяльності підприємства, що унеможливлювало нарахування та виплату йому премій і надбавок за високі досягнення у праці.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці», додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умові праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо організації матеріального стимулювання праці працівників підприємств і організацій, рекомендованих наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.01.2003 № 23 премія - основний вид додаткової, понад основну заробітну плату, винагороди, яка виплачується працівникам за результатами їх трудової діяльності та виробництва в цілому за показниками та умовами оцінки цих результатів, визначеними підприємством.

Тобто, премії, заохочувальні доплати та надбавки нараховуються виключно у разі наявності трудових успіхів та наявності ефективних результатів праці.

Разом з тим аналіз ефективності виконання своїх обов`язків Позивачем свідчить про неефективне виконання ним своїх обов`язків та зростання збитковості підприємства, що підтверджується доданою до матеріалів справи Відповідачем довідкою Державної фінансової інспекції України від 07.06.2013 № 03-21/1-5-3 зустрічної звірки з метою документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків між Державним підприємством «Науково-дослідним інститутом мікроприладів» НТК «Інституту монокристалів» Національної академії наук України та Державним агентством з питань науки, інновацій та інформатизації України.

Наявними в матеріалах судової справи довідками Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інституту монокристалів» Національної академії наук України від 25.02.2019 №43-10/Д, №49-19/Д, №50- 19/Д, №45-19/Д, №46-19/Д, №47-19/Д, №48-19/Д від 25.02.2019 Відповідач підтвердив, що в період з вересня 2008 по вересень 2013 на підприємстві існувала заборгованість по заробітній платі перед працівниками, про відсутність прибутку та збитковість підприємства і, відповідно, підстав для нарахування й виплати Позивачу премій та надбавок за високі досягнення в праці.

Крім того, зустрічною звіркою встановлено, що штатні розписи, що затверджені ОСОБА_1 , який був у спірний період керівником Інституту мікроприладів, не погоджені з Президією НАН України, мають виправлення кульковою ручкою у вигляді закреслень встановлених посадових окладів та зміну їх на більш високі значення, що суперечить підпункту 4.1. п .4 Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» від 24.05.1995 № 88 (зі змінами), а також встановлення завищених посадових окладів, які не відповідають вимогам п.9, п. 17 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження типового положення з планування, обліку і калькулювання собівартості науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт» від 20.07.1996 № 830.

Зустрічною звіркою також встановлено, що різниця між фондом оплати праці, і встановленим Інститутом мікроприладів та фондом, який встановлений за договором № ДЗ/502- I 1 і від 29 вересня 2011 року складає 255 896, 28 грн, що в свою чергу є неналежним виконанням ОСОБА_1 як керівником Інституту мікроприладів у спірний період, своїх повноважень та відповідно відсутність підстав для нарахування та виплати йому премій, доплат та надбавок.

Як вбачається з матеріалів справи , в зв`язку з вищевикладеним, на сьогоднішній день щодо вказаних, а також інших порушень ОСОБА_1 законодавства при здійсненні повноважень керівника Інституту мікроприладів, ведеться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному прокурором прокуратури Подільського району м. Києва Єфімовим А. А. до Єдиного реєстру досудових розслідуванням за номером 0000106, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального і Кодексу України, що в свою чергу підтверджує неналежне виконання своїх посадових обов`язків ОСОБА_1 , завдання збитків Інституту мікроприладів та відповідно незаконність і безпідставність нарахування та виплати йому премій доплат та надбавок.

Таким чином, були відсутні правові підстави для нарахування Позивачу премій та надбавок за високі досягнення в праці за спірний період.

Також Відповідачем додано до матеріалів справи довідку від 25.02.2019 №44-19/Д про відсутність будь яких наказів в Державному підприємстві «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інституту монокристалів» Національної академії наук України про виплату премій та надбавок за високі досягнення в праці Позивачу за спірний період.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав жодного документу про підтвердження заборгованості Відповідача з виплати йому заробітної плати в сумі 527911 гри.20 коп. Також Позивач безпідставно включив до суми боргу щомісячну премію в розмірі 50% від посадового окладу та щомісячну надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50%, що загалом становить 207024 грн.

Із наведеного свідчить, що Позивач звернувся з позовом до суду без належного обґрунтування позовних вимог та без відповідних доказів, ще й безпідставно збільшив суму позову на 30786 грн. 11 коп. (527911 грн.20 коп.(сума позову) - 351673 грн. 31 коп.(заробітна плата, за розрахунками Відповідача, яка отримана Позивачем за спірний період) - 207024 грн.00 коп. (безпідставно включена до розрахунку позову сума премій та надбавок за високі досягнення в праці) = 30786 грн. 11 коп.).

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки у виплаті заробітної плати з вересня 2008 року по день постановлення судового рішення оскільки суд дійшов висновку про відсутність заборгованість Відповідача перед Позивачем з виплати йому заробітної плати.

Крім того, позивач був директором підприємства до якого звернувся з позовом і як зазначає в позовній заяві, він виконував посадові обов`язки до дня звільнення, тому він сам повинен був забезпечити повний розрахунок на день звільнення за умови наявності заборгованості із заробітної плати.

Таким чином, доводи позивача не знайшли свого підтвердження, окрім цього, позивач не оспорював факту звільнення його з посади (дострокове припинення контракту), тобто він фактично визнав неналежне виконання ним своїх посадових обов`язків, як керівника державного підприємства.

А відтак, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

На підставі викладеного, ч.3 ст.21 Кодексу законів про працю України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» (місцезнаходження за адресою: 04136, м.Київ, вул.Північно-Сирецька, буд.3; ) третя особа: Національна академія наук України про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова