233 № 233/8931/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 квітня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.,
за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди і супроводу батька,-
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1 , в якому просила надати дозвіл на в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з тимчасово окупованої території України дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_2 строком на 1 рік.
В обґрунтування вказаних вимог позивач посилалася на те, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини проживає в м. Макіївці Донецької області - тимчасово окупованій території України. Бабуся дитини ОСОБА_4 проживає у м. Торецьку Донецької області. Позивач разом із дитиною проживає в м. Донецьку Донецької області. Протягом року позивач з сином має намір здійснювати поїздки через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей з метою відвідування родичів. Батько дитини відмовляється виїжджати за межі окупованої території для надання нотаріально засвідченої згоди на виїзд дитини через лінію розмежування.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце його проведення повідомлялася належним чином, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 07.04.2020 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14 лютого 2004 року по 26 лютого 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (актовий запис № 45, складений 14.02.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька), свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (актовий запис № 87, складений 26.02.2008 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області), копії яких додані до матеріалів справи.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (актовий запис № 521, складений 03.08.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька), копія якого містяться в матеріалах справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України, копія якого долучена до матеріалів справи. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру виборців.
Статтею 1 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» гарантовано право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.
Згідно з ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
За змістом ч. 1 ст. 3, ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII), та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини. За змістом ст. 157 цього Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 157 СК України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.
Порядком в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 р. № 815, абзацами 4 - 7 пункту 6 встановлено, що в`їзд на тимчасово окуповані території України здійснюється через контрольні пункти в`їзду/виїзду громадянами України, які не досягли 14-річного віку, - за умови пред`явлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон або свідоцтва про народження, а громадянами України віком від 14 до 16 років - за умови пред`явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 92; Офіційний вісник України, 2010 р., № 65, ст. 2239), на підставі дозволу фізичній особі, виданого особі, що здійснює супровід; громадянами України віком до 16 років, які виїхали з тимчасово окупованих територій в супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників, - за умови пред`явлення документа, передбаченого в абзаці четвертому цього пункту, в супроводі того з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників, інших законних представників, з якими здійснили виїзд; громадянами України віком від 14 до 16 років, які навчаються в закладах освіти на контрольованій території України, батьки (усиновлювачі), піклувальники яких проживають на тимчасово окупованих територіях України, також без супроводу батьків чи одного з батьків (усиновлювачів), піклувальників або інших законних представників чи супроводу інших осіб, уповноважених батьками чи одним з батьків (усиновлювачів), піклувальниками, з якими здійснили виїзд з тимчасово окупованої території, за наявності документа, що підтверджує навчання у закладі освіти на контрольованій території України та на підставі дозволу фізичній особі, виданого такому громадянину України. В`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які виїхали з цієї території для оформлення документів, передбачених абзацом третім цього пункту, здійснюється за умови пред`явлення довідки, виданої територіальним органом або територіальним підрозділом ДМС, за зразком, що додається.
Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 р. затверджені Правила перетинання державного кордону громадянами України, відповідно до п.п. 3-5 яких передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка (штамп) про взяття на постійний консульський облік у закордонній дипломатичній установі України або перебування такого громадянина на постійному консульському обліку підтверджується довідкою про перебування на консульському обліку, яка формується з використанням засобів відомчої інформаційної системи МЗС.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається , зокрема у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків та у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб.
Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок такого виїзду.
З вищевказаних норм права вбачається, що дитина може виїжджати за кордон за визначеними батьками підставами: країною перебування та встановленого терміну перебування за кордоном, який необхідний для реалізації такої мети виїзду.
Якщо згоди між батьками щодо такого виїзду не має, один з батьків має право звернутися до суду з позовом до другого з батьків задля отримання дозволу на таку поїздку. Отже, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути ухвалено за наявності підстав визначених відповідними Правилами, а саме: із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини з території України протягом року без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов`язків батьків відносно виховання дитини.
Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи те, що батько дитини проживає в м. Макіївка Донецької області - тимчасово окупованій території України, зважаючи на те, що ОСОБА_3 є особою шкільного віку та найближчий час для відпочинку позивача разом з дитиною є шкільні літні канікули та в цей час позивач має намір відвідувати м. Донецьк, де має зареєстроване місце проживання, перетинаючи лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, разом з тим 21.07.2020 року ОСОБА_3 досягне 16 - річного віку, суд дійшов висновку про можливість задовольнити позов в частині надання дозволу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Донецька, на в`їзд на тимчасово окуповану територію України до м. Донецька Донецької області в супроводі матері ОСОБА_1 та без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 на строк з 01 липня 2020 року до 21 липня 2020 року, що відповідатиме інтересам дитини.
Разом з тим, враховуючи те, що позивачем не були визначені конкретні поїздки із зазначенням відповідного часового проміжку перебування на вказаній території та відповідно не були надані докази, що підтверджують вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволені позовних вимог в частині надання дозволу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Донецька, на в`їзд на тимчасово окуповану територію України до м. Донецька Донецької області в супроводі матері ОСОБА_1 та без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 протягом 1 року.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 року у справі 643/1090/17, відповідно до якої надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості.
Згідно з абз. 11 п. 6 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій виїзд з тимчасово окупованих територій України здійснюється через контрольні пункти громадянами України, які не досягли 14-річного віку, - за умови пред`явлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон або свідоцтва про народження, а громадянами України віком від 14 до 16 років - за умови пред`явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон в супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників, на підставі дозволу фізичній особі, виданого особі, що здійснює супровід.
З наведених норм права вбачається, що для виїзду з тимчасово окупованих територій України через контрольні пункти громадянами України, які не досягли 16-річного віку, не вимагається нотаріально посвідчена згода другого з батьків, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску. А отже, в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.
На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264 - 265, 273, 280 - 282, 289, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди і супроводу батька - задовольнити частково.
Надати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Донецька, дозвіл на в`їзд на тимчасово окуповану територію України до м. Донецька Донецької області в супроводі матері ОСОБА_1 та без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 на строк з 01 липня 2020 року по 21 липня 2020 року.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (семисот шістдесяти восьми) гривень 40 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Вказаний строк продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Суддя