Справа № 127/1738/20
Провадження № 2/127/235/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Кравчук Т.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, мотивуючи позовну заяву тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2009 року, однак тривалий час не живуть спільним життям, фактично шлюбні відносини відсутні, у зв`язку з чим, в суді перебуває позов про розірвання шлюбу.

Позивач зазначає, що перебуваючи в шлюбі, за їх спільні кошти 27.12.2014 року була придбана квартира АДРЕСА_1 , яку вони оформили на дружину ОСОБА_2 . Перебуваючи за кордоном, ОСОБА_1 передавав кошти своїй дружині, за рахунок чого купувалась спірна квартира та здійснювався в ній ремонт. Оскільки належність позивачу Ѕ частини зазначеного житла, відповідачем не визнається, він змушений був звернутись до суду з даним позовом та просить:

- поділити між ним та відповідачем майно, що придбано у період шлюбу, а саме квартиру АДРЕСА_1 ;

- визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ квартири АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідача документально-підтвердженні судові витрати.

В судове засідання позивач не з`явився, проте до суду від його представника надійшла заява в якій вона зазначила, що позовні вимоги щодо поділу майна підтримує та просить їх задовольнити. Справу просила розглядати у її відсутність та позивача. Сплачений судовий збір просила залишити за позивачем. Також зазначила, що у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог, просила повернути позивачу половину суми сплаченого судового збору.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що просить розглядати справу у її відсутність, поданий відзив підтримує в повному обсязі.

На виконання вимог ухвали суду, відповідачем було подано до суду відзив, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 позовну заяву про поділ майна подружжя визнає. Також зазначила, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею. Відповідач абсолютно не заперечує обставин про те, що квартира АДРЕСА_1 була придбана сторонами у шлюбі.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 05.06.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис № 426 (а.с. 12).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 71).

Судом встановлено, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (а.с. 16).

З договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В., судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 купила у ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 квартиру під номером АДРЕСА_1 (а.с. 13-14). В договорі вказано, що придбана квартира за цим договором вчиняється за письмовою згодою чоловіка ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. 27.12.2014 року за реєстровим № 871.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, право власності на вказану вище квартиру було зареєстровано 27.12.2014 року за ОСОБА_2 (а.с. 15).

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За правилами ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частина 3 ст. 368 ЦК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об?єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Спосіб та порядок поділу спільного сумісного майна подружжя зазначені в ст. 71 СК України.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути квартири тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Отже, судом встановлено та не заперечується сторонами те, що спірна квартира була куплена сторонами спільно за час шлюбу та за спільні кошти.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя знайшли своє підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 4162,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тому, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, що становить 2081,00 гривень.

Щодо решти суми сплаченого позивачем судового збору, то відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, її слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 68, 70, 71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, п.п. 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 10 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 200, 206, 211, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, що придбано у період шлюбу, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 2081,00 грн. (дві тисячі вісімдесят одна гривня 00 коп.), який сплачений згідно квитанції № 1-1688К від 23.01.2020 року.

Решту суми судового збору - залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 08.04.2020 року.

Суддя: