Ухвала

Іменем України

06 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 639/7628/19

провадження № 61-4899ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на успадковане майно,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (далі - ТОВ «ФК «Інновація») звернулось із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 у розмірі 4 328 500 грн, що в еквіваленті складає 178 937, 58 доларів США за кредитним договором з фізичною особою № 014/3531/9/08306 від 24 грудня 2007 року та кредитним договором з фізичною особою № 014/3531/9/08305, які укладені в рамках генеральної кредитної угоди № 010/2000/001/15 від 24 грудня 2007 року звернути стягнення на успадковане майно, в межах його вартості, яке отримано спадкоємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 .

З метою забезпечення позову у листопаді 2019 року ТОВ «ФК «Інновація» подало до суду заяву, в якій просило накласти арешт шляхом заборони відчуження на:

- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Теллус- М» (, 61003, Харківська обл., місто Харків, вулиця Кооперативна, будинок 6/8) яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у розмірі 2 100 000,00 грн.

- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Теллус- М» (, адреса: 61003, Харківська обл., місто Харків, вулиця Кооперативна, будинок 6/8) яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у розмірі 2 100 000,00 грн.

- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньютон 2008» (, адреса: 61105, Харківська обл., місто Харків, проспект Льва Ландау, будинок 29-А) яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у розмірі 64 250,00 грн.

- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньютон 2008» (, адреса: 61105, Харківська обл., місто Харків, проспект Льва Ландау, будинок 29-А) яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у розмірі 64 250,00 грн.

ТОВ «ФК «Інновація» посилалося на те, що спадкоємцями померлого боржника ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які отримали у спадок від померлого боржника частки у статутному капіталі ТОВ «Теллус-М», розмір частки кожного спадкоємця складає по 2 100 000,00 грн, частки у статутному капіталі ТОВ «Ньютон 2008», розмір частки кожного спадкоємця складає по 64 250 грн. Відповідачі ухиляються від сплати заборгованості і можуть відчужити свої частки у статутному капіталі на користь третіх осіб.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інновація» про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що суду не подано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що частки статутних капіталів підприємств ТОВ «Ньютон-2008» та ТОВ «Теллус- М» є спадковим майном та були успадковані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою заяву ТОВ «ФК «Інновація» задоволено частково. Заборонено відчуження на: частку у статутному капіталі ТОВ «Ньютон 2008» яка належить ОСОБА_1 у розмірі 64 250,00 грн; частку у статутному капіталі ТОВ «Ньютон 2008» яка належить ОСОБА_2 у розмірі 64 250,00 грн.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та не звернув увагу на наявні в матеріалах справи докази, які дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 12 березня 2020 року звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. При цьому посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не надав доказів при зверненні із заявою про забезпечення позову, а позовна заява є необґрунтованою.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на успадковане майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат