Ухвала

07 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 761/14359/19

провадження № 61-5090ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І. розглянувшикасаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованістьза кредитним договором № б/н від 25 липня 2011 року у розмірі 121 477,74 грн що складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 7 996,31 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 113 481,43 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Харкова від 02 вересня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 25 липня 2011 року у сумі 8 000,00 грн, яка складається із заборгованості за кредитом.В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року залишено без змін.

13 березня 2020 року позивач АТ КБ «ПриватБанк»подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає, касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Зазначена справа є малозначною, оскільки ціна позову в ній становить 121 477,74 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з врахуванням встановленого з 01 січня 2020 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» цього показника в 2 102,00 грн складає 210 200,00 грн (100 х 2 102,00).

Доводи касаційної скарги про те, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики є неприйнятними, оскільки не містять належного обґрунтування, якого саме питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної практики, стосується ця скарга. В касаційній скарзі зазначається про необхідність відступлення від висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, які застосували суди в оскаржуваних судових рішеннях, що вказує на те, що єдина практика з питань застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини сформована, а позивач лише не погоджується з нею, що не може свідчити про наявність виключного випадку, передбаченого підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який давав би підстави для відкриття касаційного провадження у цій малозначній справі.

Обґрунтування виняткого значення справи для позивача тим, що невиконання зобов`язань за договором тягнуть за собою загрозу повернення банком залучених коштів вкладникам, обмежує права та порушує інтереси банку, не можна вважати належним, оскільки зазначені обставини не можуть характеризувати цю справу з ціною позову в 121 477,74 грн як таку, що має виняткове значення для банку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведенного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню,у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель