Ухвала

14 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 201/1192/14-ц

провадження № 61-6686ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровська міська рада про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності без прийняття в експлуатацію на нежитлові приміщення, що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , літ. Б-1, загальною площею 49 кв.м, літ. В-1, загальною площею 49 кв.м, АДРЕСА_2 , літ. В-1, загальною площею 17,7 кв.м, літ. Г-1, загальною площею 17,7 кв.м, АДРЕСА_2 , літ. В-1, загальною площею 11,6 кв.м, гараж за адресою: АДРЕСА_2 , літ. З-1, загальною площею 24,0 кв.м, АДРЕСА_3 , гараж літ. Б-1, загальною площею 16,4 кв.м, гараж літ. Г-1, загальною площею 15,6 кв.м, майстерні літ. Д-1, загальною площею 4,7 кв.м, АДРЕСА_5 , літ. Е-1, загальною площею 53,6 кв.м, а також житловий будинок по АДРЕСА_6 , літ. А-1, загальною площею 17,4 кв.м, житловою площею 10,9 кв.м. Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, апеляційне провадження №22-ц/803/8697/19 за апеляційною скаргою КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровська міська рада про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності закрито.

07 квітня 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю», подано касаційну скаргу (надійшла 10 квітня 2020 року), в якій, заявник просить скасувати оскаржувану ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якійвикладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю», не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Крім того, у порушення вимог частини третьої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги необхідно додати засвідчену копію документу, що підтверджує повноваження особи на підпис касаційної скарги КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю».

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова