Справа № 539/435/20
Провадження № 2/539/522/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
09 квітня 2020 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
в складі: головуючого судді Даценка В.М.,
з участю секретаря Джадан І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.04.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за відповідним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, звернувся до суду з клопотанням, прохаючи розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст.ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що 22.04.2014 року між АТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1000 гривень (а.с.13). АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за відповідним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Судом встановлено, що при укладанні кредитного договору відповідач проставив свій підпис лише на заяві про укладання договору.
Умови Кредитного договору повинні бути чіткими і зрозумілими для споживача таких послуг. Разом з тим, у заяві на приєднання відсутні умови щодо процентної ставки та відповідальності за прострочення платежів.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зазначає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Враховуючи такі обставини у справі, наведені норми цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що наведені умови/правила/тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.
Згідно ухвали суду від 18.03.2020 року позивача зобов`язано надати суду Умови та правила надання банківських послуг, які містять підпис відповідача ОСОБА_1 і які стосуються отримання останнім кредитних коштів, відповідно до заяви позичальника від 22.04.2014 року (а.с.35).
В свою чергу, позивач направив до суду лист, згідно якого зазначив, що надати суду витребувані документи не представляється можливим, оскільки вони знаходяться в електронному виді. Позичальник шляхом підписання Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов і правил надання банківських послуг, які не можуть містити підпис позичальника, оскільки сторони заключили договір про надання банківських послуг у формі договору приєднання, особливістю якого є викладення умов у стандартних формулярах і укладення такого договору здійснюється лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, доказом чого і свідчить підпис позичальника в Анкеті-заяві. Крім цього, копія Умов та правил було приєднано до матеріалів позову.
Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач не міг ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг.
Отже, позовні вимоги про стягнення процентів та штрафних санкцій за користування кредитним коштами задоволенню не підлягають, адже позичальник не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів.
Така правова позиція була висловлена:
- в Постанові Верховного суду від 11 липня 2018 року по справі № 356/1261/16-ц;
- Постанова від 10 травня 2018 року по справі № 239/100/15-ц;
- Постанова від 06 березня 2018 року, справа № 308/4155/14-ц;
- Постанова від 21 лютого 2018 року справа № 203/5497/13-ц;
- Постанова від 14 лютого 2018 року справа № 578/132/16-ц;
До аналогічних висновків приходив і Верховний суд України у справах №6-16цс15, № 6-698цс15, № 6-757цс15.
В іншій частині позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог у відповідності з п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 526, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2-13, 81, 141, 247, 264, 265 ЦПК України суд , -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.04.2014 року в розмірі 283 (двісті вісмдесят три) гривні 17 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 21 гривні 23 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а за заявою учасника справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення за його письмовою заявою.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко