Справа № 464/3067/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/1859/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Рудакова І.П. від 23 квітня 2019 року у справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Яцишин І. В. до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання договору застави рухомого майна припиненим та зобов`язання зареєструвати відомості про припинення обтяження, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23 квітня 2019 року в позові представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Яцишин І. В. до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання договору застави рухомого майна, а саме автомобіля марки «Lexus GX», д.н.з. НОМЕР_1 , від 01 квітня 2013 року припиненим та зобов`язання зареєструвати відомості про припинення обтяження на автомобіль марки «Lexus GX», д.н.з. НОМЕР_1 - відмовлено повністю. Судові витрати у розмірі 704,80 грн. покладено на позивача ОСОБА_2 , яка здійснила їх оплату.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення відповідно до якого визнати припиненим зобов`язання за договором застави рухомого майна від 01 квітня 2013 року транспортного засобу марки LEXUS,GX470, реєстраційний номер № НОМЕР_1 укладений між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Юзва Н.Б. та зобов`язати зареєструвати відомості про припинення обтяження на LEXUS,GX470, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , підстава обтяження - договір застави, від 01 квітня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Юзва Н.Б. Витрати по сплаті судового збору покласти на Відповідача. Вважає, що рішення підлягає скасуванню, оскільки при його винесенні судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; визнані доведеними невстановлені обставини справи; висновки суду не відповідають обставинам справи; судом порушено та неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивач не знав і не міг знати про те, що на автомобіль марки LEXUS,GX470, реєстраційний № НОМЕР_1 , є обтяження договором застави, адже згідно технічної документації та відомостей МРЕВ відсутні обтяження на вказаний автомобіль, його позивач придбав на законних підставах за договором купівлі-продажу. Наголошує, що на момент укладення договору купівлі-продажу, користувач/власник автомобіля запевняв, що жодних обтяжень автомобіль, не має, що підтвердилось при здійсненні перереєстрації спірного автомобіля на ім`я позивача ТСЦ МВС України за місцем проживання позивача, адже вказаний автомобіль було перевірено і не виявлено будь-яких заборон на його відчуження у Державному реєстрі обтяжень. В разі, якби Позивач, дізнався про наявність будь-яких обтяжень на авто, Позивач би, відмовився від його купівлі. Таким чином, Позивач не допускаючи можливості будь-якого обтяження на вказаний автомобіль, уклав договір купівлі-продажу та протягом чотирьох років з моменту придбання спокійно експлуатував належний їй автомобіль. Вказане свідчить або про те, що Позивач є добросовісним набувачем права власності на спірний автомобіль марки LEXUS, GX470, реєстраційний № НОМЕР_1 , а відсутність будь-якої інформації про будь-які обтяження, яка не була надана ані продавцем, ані доступна у Державному реєстрі обтяжень, є такою, що не може бути підставою для позбавлення Позивача його законного права на володіння, користування і розпорядження власним майном, на яке Позивач добросовісно набув право власності не маючи намірів порушувати закони і перевіривши це майно на предмет наявності обтяжень. Звертає увагу, що у Позивача на час звернення до суду з позовом відсутнє зобов`язання перед Відповідачем щодо виконання кредитних зобов`язань передбачених умовами Кредитного договору, відтак зобов`язання за Кредитним договором є повністю виконаним, а договір застави в свою чергу є припиненим. Отже, зобов`язання за кредитним договором, забезпечені заставою, є припиненими, що у відповідності до ст. 28 Закону України «Про заставу» припиняє договір застави від 01 квітня 2013 року. Крім того зазначає, що з невідомих причин застава не була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, вбачають халатність у діях представників Відповідача щодо нездійснення таких дій. Вказані факти були повністю проігноровані судом першої інстанції. Вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що нажаль, 10.01.2018 року о 05.00 год. на вул. Зелена, 293С у м. Львові відбулась подія (ДТП) внаслідок якої відповідно до Висновку №127 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу складеного 19 квітня 2018 року відповідальний ремонт автомобіля легкового LEXUS, GX470, реєстраційний № НОМЕР_1 , пошкодженого у ДТП 10.01.2018 року, станом на дату оцінки - 19.04.2018 року, є економічно недоцільним. З наведеного випливає, що в разі звернення банку з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то таке рішення буде неможливо виконати шляхом реалізації предмета застави, транспортного засобу LEXUS, GX470, реєстраційний № НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, письмової заяви-пояснення у суді першої інстанції, апеляційної скарги ,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 317, 388, 391, 572, 589, ч.2 ст. 586, ч.1 ст. 593 ЦК України, ст.ст. 20, 27, 28 Закону України «Про заставу», ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ч.1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Постанову Верховного Суду від 27 березня 2019 року справа №463/5320/15-ц, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 89, ч. 1 ст. 81, ч.1 ст. 141 ЦПК України, та відмовляючи в позові, суд виходив з того, що 01 квітня 2013 року між відповідачами укладено договір застави рухомого майна для забезпечення повного виконання основного зобов`язання та вимог заставодержателя. Предметом застави є автомобіль марки «Lexus GX», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить заставодавцю ОСОБА_3 на праві власності. Договір зареєстрований у реєстрі за № 643. Основне зобов`язання не виконано, про що зазначає відповідач у заяві по суті, будь-яких заперечень із сторони позивача немає, а тому суд приймає таку обставину до уваги.1 січня 2014 року ОСОБА_2 зареєстровано власність на спірний автомобіль, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу за позивачем. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо добросовісності набуття майна, яке є предметом договору застави та такі відносини регулюється спеціальними нормами права.Суд не встановив надання банком як заставодержателем згоди на відчуження автомобіля, який є предметом договору застави, яке відбулось 01.01.2014.Суд відмітив, що 01 квітня 2013 року здійснено реєстрацію обтяження відповідно до договору застави рухомого майна від 01 квітня 2013 року. Розмір основного зобов`язання 100000,00 дол. США. Строк виконання зобов`язання до 13.04.2017. Термін дії 01.04.2018. Звернення стягнення не зареєстровано. Дані обставини підтверджено витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна.Відтак, відомості про оформлення застави було внесено у Державний реєстр обтяжень рухомого майна 01 квітня 2013 року з терміном дії до 01.04.2018, а реєстрація предмета застави за новим власником відбулась 01 січня 2014 року. Таким чином, на момент відчуження предмета застави без згоди банку - 01 січня 2014 року, було чинним та діяло зареєстроване у встановленому законом порядку обтяження рухомого майна у виді заборони відчуження.Таким чином, у зв`язку із установленим, суд відхилив аргументи позивача про відсутність відомостей про обтяження спірного автомобіля у зазначеному реєстрі, адже спростовано поданими відповідачем та в подальшому дослідженим судом доказами.Щодо аргументів позивача про припинення права застави на спірний автомобіль у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою за участі зазначеного автомобіля, який отримав пошкодження та відновлювальних ремонт якого є економічно недоцільним, що підтверджено висновком експертного дослідження, у відповідності до ст. 28 Закону України «Про заставу», суд прийшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦК України, ст. 28 Закону України «Про заставу» право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави. Попри те, загальне посилання на норму права не є ефективним обранням стороною позивача правової норми для захисту свого порушеного права, адже не вказано якою саме із перелічених підстав керувався позивач зазначаючи про обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка б була умовою для припинення права застави. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання що у позові про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання припиненим зобов`язання за договором застави та зобов`язати зареєструвати відомості про припинення обтяження, а відтак у позові необхідно відмовити повністю.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції - немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

31.03.2018р. ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд позовом до ОСОБА_3 , ПАТ «ПроКредит Банк», у якому просив визнати припиненим зобов`язання за договором рухомого майна від 01 квітня 2013 року транспортного засобу марки Lexus GX 470, реєстраційний № НОМЕР_1 , укладений між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзва Н. Б. та зобов`язати зареєструвати відомості про припинення обтяження на Lexus GX 470, реєстраційний № НОМЕР_1 , підстава обтяження - договір застави від 01 квітня 2013 року, посвідчений приватний нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзва Н. Б.

В обґрунтування позову покликався на те, що позивачка 01.08.2014 придбала спірний автомобіль і зареєструвала право власності на нього. Будь-яких обтяжень на зазначений автомобіль на момент його придбання не було виявлено та будь-яких заборон на його відчуження не встановлено. Надалі виявилось, що такий є предметом договору застави від 01 квітня 2013 року, укладеного між відповідачами. Вказані обставини свідчать про добросовісність набувачем права власності на спірний автомобіль у відповідності до ст. 388 ЦК України, адже позивачка не знала і не могла знати про відсутність у продавця права на відчуження автомобіля та укладення договору застави автомобіля від 01.04.2013. Попри те, у 2018 році сталась дорожньо-транспортна пригода за участі спірного автомобіля після якої відновлювальним ремонт такого економічно недоцільний, що є також підставою для припинення застави. У зв`язку зі наведеними аргументами, з урахуванням ст. ст. 317, 391, 388, 593 ЦК України, Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Закону України «Про заставу», просив позов задовольнити повністю.

Як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції - 1 квітня 2013 року між відповідачами ОСОБА_3 та ПАТ «ПроКредит Банк» укладено договір застави рухомого майна для забезпечення повного виконання основного зобов`язання та вимог заставодержателя. Предметом застави є автомобіль марки «Lexus GX 470» 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , який належить заставодавцю ОСОБА_3 на праві власності. Договір зареєстрований у реєстрі за № 643. (а. с. 4-6).

З витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що1 квітня 2013 року здійснено реєстрацію обтяження відповідно до договору застави рухомого майна від 1 квітня 2013 року на згаданий автомобіль марки «Lexus GX 470» колір СІРИЙ, 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 . Розмір основного зобов`язання 100000,00 дол. США. Строк виконання зобов`язання до 13.04.2017. Термін дії 01.04.2018, в подальшому продовжено до 20.11.2022 року. Звернення стягнення не зареєстровано (а.с. 36, 37).

Відтак, відомості про оформлення застави було внесено у Державний реєстр обтяжень рухомого майна 1 квітня 2013 року з терміном дії до 1.04.2018, в подальшому продовжено до 20.11.2022, а реєстрація предмета застави за новим власником відбулась 1 серпня 2014 року.

Крім цього, із вказаних інформаційних довідок вбачається, що спірний автомобіль перереєстрований на інший номерний знак «Lexus GX 470», колір СІРИЙ, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , із зазначенням іншого року випуску - 2005 . Крім цього, слід вказати, що ново зареєстрований номерний знак належав іншому автомобілю цього ж відповідача ОСОБА_3 - Toyota Yaris 2013 р.в. НОМЕР_5 .

Таким чином, на момент відчуження предмета застави без згоди банку - 1 серпня 2014 року, було чинним та діяло зареєстроване у встановленому законом порядку обтяження рухомого майна у виді заборони відчуження.

1 серпня 2014 року ОСОБА_2 зареєстровано власність на спірний автомобіль, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу за позивачем (а.с. 14).

Згідно з частиною першою статті 593 Цивільного кодексу України, право застави припиняється у разі:

1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою;

2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;

3) реалізації предмета застави;

4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

За таких обставин реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень.

Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу і для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням боржником предмета застави. У іншому випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17, провадження № 61-13383св19.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що застава транспортного засобу була належним чином зареєстрована й автомобіль відчужувався у періоди, коли був під обтяженням, тобто відчуження транспортного засобу було заборонено, про що позивачка не могла не знати в силу того, що у реєстрі існував відповідний запис, а відтак - відсутні підстави для визнання позивачки добросовісним набувачем та для задоволення її вимог.

Такі висновки суду ґрунтуються на положеннях закону, на які правильно посилався суд першої інстанції та підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Також, згідно п.п. 4.1.1 п. 4.1. Договору застави, заставодавець має право виключно на підставі та умовах попередньої письмової згоди заставодержателя передавати предмет застави у власність, оренду, заставу, управління, тощо іншим особам, а також здійснювати будь-які інші дії, що можуть призвести у інших осіб будь-яких прав та/чи обтяжень на предмет застави та/або обмеження або припинення прав Заставодавця та/чи Заставожержателя на предмет застави.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що договірні відносини між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 , які виникли на підставі кредитного договору та договору застави транспортного засобу, на даний час не припинені. На час відчуження заставленого транспортного засобу приватне обтяження, за яким обтяжувачем є ПАТ «ПроКредит Банк», не припинено, згоди на відчуження заставного майна Банк не надавав.

Щодо припинення права застави на спірний автомобіль у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою за участі зазначеного автомобіля, який отримав пошкодження та відновлювальних ремонт якого є економічно недоцільним, що підтверджено висновком експертного дослідження, то слід вказати наступне.

Дійсно згідно з п.2 ч.1 ст. 593 Цивільного кодексу України та змісту ст. 28 Закону України «Про заставу» - право застави припиняється у разі втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави або загибелі предмета застави.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, зокрема, наданого позивачкою висновку експертизи, автомобіль не є втраченим та не є знищеним. Докази цього відсутні. Сам факт пошкодження автомобіля не свідчить про це. Крім цього, законом передбачений порядок зняття з обліку в органах реєстрації транспортного засобу (Постанова КМ України від 7.09.1998 року №1388), який у випадку знищення автомобіля повинен бути дотриманий, чого у даному випадку - немає.

Окрім цього, згідно п. 3.1. спірного договору застави, право застави на предмет застави виникає з моменту укладення Договору та у повному обсязі діє до моменту припинення його дії. При цьому втрата застрахованого предмета застави не тягне за собою припинення застави.

Тому і друга підстава для припинення зобов`язання за договором застави, на яку посилалася позивачка, а саме пошкодження транспортного засобу - слід вважати необґрунтована.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу - відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 квітня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2020 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра