Дата документу 07.04.2020 Справа № 554/2839/20
Провадження №2/554/1289/2020
У Х В А Л А

про залишення без руху

07 квітня 2020 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Гольник Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Н аціональної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в якій просить стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 80 291 грн. за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору. При поданні позивачем заявлено клопотання про забезпечення участі адвоката у даній справі, посилаючись на п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безплатну правову допомогу».

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безплатну правову допомогу» право на безплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Враховуючи положення Закону України «Про безплатну правову допомогу», а також те, що ОСОБА_1 є засудженим до довічного позбавлення волі, суд приходить до висновку про задоволення клопотання про доручення Полтавському місцевому центру з надання безплатної вторинної допомоги призначити ОСОБА_1 адвоката на здійснення представництва його інтересів в суді.

Суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 175 і 177 ЦПК України.

При вирішенні питання, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, судом встановлено таке.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документ, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору в 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року 2102 гривня.

Як слідує з матеріалів позову, предметом спору у даній справі є вимога про відшкодування моральної у розмірі 80 291 грн., яка має бути оплачена судовим збором в розмірі 840,8 грн.

Позивачем до позовної заяви документ про сплату судового збору в розмірі 840,8 грн. не додано. Натомість, надано клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір» як такого, що засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі та не має будь-яких доходів.

Оцінюючи обґрунтованість вказаного клопотання, суд бере до уваги те, що згідно із ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати.

Суд може зменшити розмір судовому збору або звільнити від його сплати на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. При цьому, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене у позовній заяві, яка подається до суду, або окремим документом.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Довідкою Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» від 18.02.2020 №15/14-5/1375, виданою на засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджено, що доходи за 2019 року відсутні.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що ОСОБА_1 на даний час є засудженим до довічного позбавлення волі та утримується у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» і його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством України порядку і розмірі, суд дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від оплати судових витрат у справі №554/2839/20.

Отже, клопотання позивача про звільнення від оплати судового збору підлягає задоволенню.

При цьому, суд, дослідивши матеріали позовної заяви, прийшов до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4)відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В свою чергу, позивачем не долучено жодних доказів на підтвердження незаконних дій чи бездіяльності органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, внаслідок яких йому завдано шкоду.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 4, 5, 10, 14 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, позивачем у порушення п. 5, 8 ст. 175 ЦПК не викладено обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5); не зазначено докази, які не можуть бути подані разом з позовною заявою (п. 8).

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Враховуючи викладене, відповідно до положень ч. 6 ст. 175 ЦПК України для правильного вирішення спору позивачеві у позовній заяві слід зазначити: в чому полягає завдана йому моральна шкода; якими конкретними неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно позивачеві; з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин подану позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу термін для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 136, 185 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання позивача про звільнення від оплати судового збору та про доручення призначити адвоката задовольнити.

Доручити Полтавському місцевому центру з надання безплатної вторинної допомоги призначити ОСОБА_1 адвоката для здійснення представництва його інтересів в суді у справі №554/2839/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у справі №554/2839/20.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позов вважається неподаним і повертається позивачу.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Гольник