Справа № 717/247/20
07.04.2020 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря судових засідань Дєдової В.С.,
позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася,
представник позивача ОСОБА_2 - в судове засідання з`явилася;
відповідач ОСОБА_3 в судове засідання з`явився;
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення донькою повноліття, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 гривень, згідно попереднього розрахунку, та покласти на відповідача судові витрати про стягненню аліментів.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю та пояснила, що відповідач не надавав та не надає матеріальної допомоги своїй дитині. Вона працювала в лікарні до 31 березня 2020 року. На даний час вона здійснює оформлення пенсії. Доходів не має на утримання дитини. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, так як працездатний, має підсобне господарство, займається вирощуванням полуниці. Дитина має хронічні захворювання нирок, тому є потреби у витратах на її лікування, а відповідач не піклується про здоров`я дитини.
Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала повністю та пояснила, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги своїй дитині. Позивач не може самостійно утримувати дитину, яка потребує постійного лікування. Відповідач працездатний, має можливість та зобов`язаний утримувати свою дитину.
Відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково та пояснив, що він згідний сплачувати аліменти в розмірі 25 % від свого доходу. Він працює в райавтодорі та отримує невелику заробітну плату. Він не має інших додаткових значних доходів, на які вказує позивач. Він не відмовляється від дитини і розуміє, що зобов`язаний її утримувати. Також він не погоджується з витратами на адвоката, так як це не є надто складна справа, для якої потрібно було нести витрати на адвоката.
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в даний час перебуває на утриманні позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 від 19 лютого 2020 року, довідкою № 58 від 20.02.2020 року, виданої Перковецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області. дані обставини визнаються та не заперечуються сторонами
Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Право дитини на утримання батьками порушується відповідачем, оскільки останній не утримує матеріально свою дитину на належному рівні.
Отже, між позивачем та відповідачем склалися правовідносини з приводу утримання дітей.
Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2020 рік прожитковий мінімум на дитину: від 6 років складає 2218 грн. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов`язаний нести витрати на утримання дитини та забезпечувати прожитковий мінімум для дитини.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який не надав доказів, що має захворювання, має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків, дружини.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що розмір аліментів має складати 1/3 частки від доходу відповідача в зв`язку з хворобою дитини, оскільки відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити частково.
Суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач в порушення ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він є непрацездатним та не може надавати матеріальну допомогу своїй дитині.
Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що позовна заява надійшла до суду 02 березня 2020 року.
Відповідач не надав суду доказів, що він звільнений від оплати судових витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір слід покласти на відповідача, тобто стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави 840,80 грн. судових витрат у вигляді судового збору.
Відповідно до п.3 ч.2, ч.3,4,6 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката визначений відповідачем відповідно до вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України у розмірі 2000 гривень.
Відповідач заявив клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами та довів неспівмірність витрат позивача на оплату правничої допомоги, оскільки позивач та його представник не надали суду деталізованого розрахунку витрат на правову допомогу.
В доданому до позову Розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу відсутній перелік, послуг, наданий адвокатом, та розмір гонорару визначений на підставі Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який втратив чинність.
Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1300 грн. судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Суд також вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
На підставі ст. ст. 179 - 183, 185, 186, 191 СК України, керуючись ст. ст. 2-13,76-80,133,137,141,258, 259, 263-265, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивача ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з 2 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в розмірі 1109 (одна тисяча сто дев`ять) гривень ( 50 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років) в межах суми платежу аліментів за один місяць.
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 1300 (одну тисячу триста) гривень судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Повне судове рішення складено 07.04.2020 року.

Суддя Телешман О.В.