УХВАЛА

про забезпечення позову

07.04.2020 м. Бар Вінницької області

Суддя Барського районного суду Вінницької області Питель О.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

УСТАНОВИВ:

До Барського районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову, у якій просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказала, що 13.09.2018 приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Вінницької області Крижанівським А.П. посвідчено заповіт ОСОБА_2 , за реєстровим № 1212, яким спадкодавець заповіла усе належне їй майно на ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 заповідач ОСОБА_2 померла. 06.03.2020 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Барського районного нотаріального округу Вінницької області Крижанівського А.П. з заявою про прийняття спадщини, де їй стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 і входила до складу спадкового майна, на сьогоднішній день належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 2198 від 24.10.2019, що посвідчений приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Вінницької області Мельником О.М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 49321660 від 24.10.2019.

Заявник вважає, що її спадкові права порушено і їх можливо відновити шляхом визнання в судовому порядку недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, а тому просила забезпечити позов до його подання, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити в подальшому виконання рішення суду.

Ознайомившись з заявою, дослідивши докази, що долучені до неї, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до даних копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років.

ОСОБА_2 була власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується даними копії свідоцтва про право власності на житло та копій свідоцтв про право на спадщину.

Заявник ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з даними копії Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Вінницької області зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до даних копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .

Згідно з даними копій консультаційних висновків спеціалістів ОСОБА_2 було поставлено діагноз Д1 Са яєчника, гіперплазія ендометрію; дисциркуляторна енцефалопатія внаслідок церебрального атеросклерозу, крім цього вона перенесла лакунарний ішемічний інсульт в басейні лівої СМА з дистальним парезом правої руки внаслідок церебрального атеросклерозу, гіпертонічної хвороби 3 ступеня.

Одночасно суд не приймає як доказ копії з медичної картки, оскільки з даних копій неможливо встановити з якого саме документу їх виконали та кому він належить.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 у п. 4 роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний з позовною вимогою, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд ураховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення у справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом України у постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд ураховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням викладеного вище, приходжу висновку щодо обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, у тому числі, спроможності заходу, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду, у разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно є доцільним, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь заявника, а, відтак, порушить права заявника на судовий захист.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153, 157, 258-260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 2198 від 24.10.2019, видавник приватний нотаріус Барського районного нотаріального округу Вінницької області Мельник О.М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 49321660 від 24.10.2019.

Роз`яснити заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Копію ухвали суду невідкладно надіслати Барському районному відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації Вінницької області для виконання та заявнику до відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя