Провадження № 2-о/752/131/20
РІШЕННЯ

Іменем України

06.04.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гефест», Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Відділення «Київське № 6» Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кудряшова О.Ю. звернулась до Печерського районного суду м. Києва, в якій просила суд розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю щодо ТОВ «Гефест» (, адреса: м. Харків, пр. Ю.Гагаріна, 183-А), а саме: надати довідку про залишок коштів на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Альфа-Банк» Відділення «Київське № 6», яке розташоване в м. Києві по вул. Васильківській, 28, станом на 17.07.2018 року, та станом на час винесення рішення у справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 є учасником ТОВ «Гефест», та її частка у статутному капіталі складає суму в розмірі 224000,00 грн. (32 %). Заявник виявила бажання вийти з товариства, направивши ТОВ «Гефест» відповідну заяву від 18.07.2018 року, в якій, зокрема, просила повідомити про вартість її частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку, а також здійснити виплату її частки. Однак, відповіді отримано не було. Заявник вказує, що для визначення вартості частки їй слід отримати інформацію про активи товариства. Разом з тим, щодо наявності коштів на рахунках товариства існує обмеження у виді банківської таємниці, а тому вона вимушена звернутись до суду із даною заявою.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 04.06.2019 року, справу було направлено за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

20.01.2020 року справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи.

Сторони в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. З будь-якими клопотаннями до суду не звертались, в зз`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.

Частиною 1 статті 60 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, якою зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди

Порядок розкриття банківської таємниці визначено ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність».

Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 зазначеного закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по - друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 є учасником ТОВ «Гефест», та її частка в статутному капіталі товариства складає 224000,00 грн., однак, доказів наведеним посиланням матеріали справи не містять, як і не містять доказів належного отримання та/або не отримання із зазначенням причин ТОВ «Гефест» нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 про вихід із товариства.

Крім того, із матеріалів заяви вбачається, що заявник не входить до переліку осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1076 Цивільного кодексу України, відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Пунктами 4, 5 статті 348 ЦПК України встановлено, що заява про розкриття банківської таємниці має містити, поміж іншого, обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання.

Європейський Суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Згідно із усталеною практикою Європейського Суду, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звертаючись до суду із заявою, заявник достатньо не обґрунтувала та не довела необхідності розкриття їй банком інформації відносно ТОВ «Гефест», що містить банківську таємницю, а також те, що заявник входить до переліку осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, і не надала документів, які підтверджують право на отримання вказаної інформації, а відтак заява є необгрунтованою, недоведеною та такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 62 Закону України "Про банки та банківську таємницю", ст. 1076 Цивільного кодексу України, ст. ст. 347-350 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гефест», Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Відділення «Київське № 6» Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя Н.П. Чередніченко