Дата документу 13.04.2020
Справа № 334/8030/18
Провадження № 2-п/334/37/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Козлова Н.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 28.01.2019 року по справі № 334/8030/18,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2019 року задоволено позов Акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 09.07.2012 року в розмірі 114333 (сто чотирнадцять тисяч триста тридцять три) гривні 07 коп., а також судовий збір в розмірі 1762,00 гривень.

10.04.2020 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про скасування заочного рішення суду.

10.04.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення, яка обґрунтована тим, що відповідачка не знала про розгляд справи, під час її розгляду не проживала за адресою реєстрації, а копію оскаржуваного рішення отримала лише 19.03.2020 року.

З урахуванням положень ст. 127 ч. 3 ЦПК України, заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення судом розглянута без повідомлення учасників процесу.

При вирішенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийняття заяви про скасування заочного рішення суд виходить з наступного.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Стаття 126 ЦПК України передбачає наслідки пропущення процесуальних строків. Зокрема, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом

Згідно вимог частини 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»).

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Разом з тим, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Ленінським районним судом м. Запоріжжя рішення суду проголошено 28.01.2019 року (а.с.51).

Відповідача про розгляд справи повідомлялося, шляхом направлення судових повісток на адресу вказану в позовній заяві, копію рішення суду відповідачем отримано особисто 08.02.2019 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.49, 53).

Отже ОСОБА_1 була обізнана про існування провадження та заочного рішення суду від 28.01.2019 року, однак, з заявою про перегляд заочного рішення суду звернулася лише 10.04.2020 року.

Посилання відповідача про те, що вона не проживає фактично за місцем реєстрації, судом до уваги не приймається, оскільки жодного належного доказу такому факту суду надано не було.

Враховуючи, що у відповідності до положень ЦПК України строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду визначається саме з дня проголошення судового рішення, а відповідач ще у лютому 2019 року достеменно знав про існування такого рішення, поважних причин пропуску строку для звернення з заявою про перегляд заочного рішення не вказав, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.

В зв`язку з наведеним, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення належить відмовити, а заяву про перегляд заочного рішення суду залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 126, 127, 280-289 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України через суд першої інстанції.

Строки на апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, продовжуються на строк дії карантину, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року.

Повний текст ухвали виготовлено 13.04.2020 року.

Суддя Н.Ю. Козлова