КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/4812/2020
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Коцюрби О.П., Нежури В.А., із участю секретаря Новікової Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2020 року у справі за заявою військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, зацікавлена особа: ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

17 грудня 2019 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, де просила поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого напису №1047 від 02 лютого 2003 року.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що на позабалансовому рахунку військової частини НОМЕР_1 була облікована дебіторська заборгованість на суму 14 178 грн., яка виникла у 2000 році.
02 лютого 2003 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Іванчишиною Л.Г. було вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером в реєстрі №1047 щодо стягнення боргу в сумі 4 234 грн. з ОСОБА_1 на користь в/ч НОМЕР_1 .
За наказом командира військової частини НОМЕР_1 дана заборгованість 08 лютого 2018 року була списана з обліку.
В 2019 році за висновками проведення аудиту Центральним територіальним управлінням внутрішнього аудиту було встановлено, що таке списання дебіторської заборгованості являється безпідставним.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2020 року у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа відмовлено.
На обґрунтування постановленої ухвали місцевий суд зазначив, що доводи заявника (стягувача ) про причини пропуску пред`явлення виконавчого напису до виконання не являються непереборними та залежали від волі стягувача, жодних поважних причин пропуску такого строку не наведено, а тому заявлена вимогане підлягає до задоволення.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при її постановленні.
Просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2020 року скасувати.
Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.
Залишаючи без задоволення заявлену вимогу, суд виходив з того, що заявником не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами поважність причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого напису до виконання.
Проте, з такими висновками місцевого суду колегія не погоджується з огляду на наступне.
Так, статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 02.02.2003 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області видано виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 у м. Біла Церква несплачену заборгованість на підставі Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за збиток, нанесений державі, затвердженого Указом Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 року та згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №325 від 14.07.2000 року в розмірі 4178 грн. та витрати на здійснення виконавчого напису ( а.с.4 ).

Як вбачається з копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2018 року, наказано списати з бухгалтерського обліку частини відповідно до акту інвентаризації дебіторської або кредиторської заборгованості, дебіторську заборгованість в сумі 217 235,59 грн., яка є безнадійною до стягнення ( а.с.5 ).
17.12.2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 , відновлено дебіторську заборгованість на позабалансовому рахунку згідно за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.04.2017 року по 30.09.2019 №234/3/65/аз від 05.12.2019 у сумі 56 457,14 грн., яка була списана як безнадійна, зокрема, щодо ОСОБА_2 в сумі 4 178 грн. ( а.с.7 ).
Приписами частини першої статті 433 ЦПК України, передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 91 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. Поновлення пропущенного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Відповідно до п. 9.2. ч. 9 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року №296/5, виконавчий напис, за яким стягувачем або боржником є фізична особа, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з моменту вчинення виконавчого напису. Поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису до виконання провадиться відповідно до вимог статті 23 Закону України „Про виконавче провадження і статті 371 ( ст. 433) Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII від 02.06.2016 року стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
28.08.2002 року військовою частиною надано заяву про видачу виконавчого напису на утримання заборгованості по нарахуванню в сумі 4 178,00 грн. з колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 .
Разом з тим, слід звернути увагу на те, що жодних доказів про дату отримання виконавчого напису нотаріуса у військовій частині відсутні та матеріали справи таких не містять.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що існують всі правовіпідстави для поновлення стягувачу строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

А тому, з огляду на наведене, необхідності захисту матеріального стану заявника, апеляційний суд визнає причину пропуску строку поважною та вважає заяву про пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання такою, що підлягає задоволенню.
З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а місцевий суд помилково відмовив у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому така ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.
Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є, зокрема, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 102, 00 грн.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384, 433 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити. Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2020 року у справі за заявою військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, зацікавлена особа: ОСОБА_1 ,скасувати і ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення заяви.

Поновити військовій частині НОМЕР_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого напису №1047 приватного нотаріуса Білоцерківського нотаріального округу Київської області від 02 лютого 2003 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 боргу в сумі 4 178 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

В.А. Нежура