Ухвала

07 квітня 2020 року

місто Київ

справа № 161/17523/16-ц

провадження № 61-3916ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2017 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Четвергова Анна Дмитрівна, про визнання недійсними договорів дарування,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсними договорів дарування від 26 грудня 2013 року житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 , земельної ділянки, площею 0, 25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельної ділянки, розміром 0, 6 га, для ведення особистого селянського господарства за тією ж адресою, укладені між нею та ОСОБА_2 .

Позов обґрунтувала тим, що позивач дарувати майно не мав наміру та вважала, що відповідач, не маючи наміру вести за нею догляд та матеріально утримувати, увійшла в довіру, навмисно і цілеспрямовано ввела її в оману і схилила до укладання оспорюваних правочинів. Зазначила, що договори дарування укладені проти її волі, помилково, а тому мають бути визнані недійсними.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про її помилку щодо правової природи договорів дарування. Досліджена судом медична документація не свідчить про те, що позивач на момент укладення договорів дарування не усвідомлювала значення своїх дій, доказів щодо потреби позивача у постійному догляді і сторонній допомозі суду не надано. Судом не встановлено обставини, за яких дії позивача щодо укладення оспорюваних правочинів не могли об`єктивно відповідати її внутрішній волі внаслідок збігу тяжких обставин, що склались в її житті на момент укладання правочинів, чи під впливом негативного фізичного та психічного стану, чи під впливом вікових особливостей на її психічну діяльність, які б могли відобразитися на сприйнятті та усвідомленні нею основних аспектів оспорюваних договорів.

Постановою Волинського апеляційного суду від 23 січня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що встановлені обставини наявності волевиявлення позивача під час укладення нею договорів на безоплатну передачу у власність відповідача житлового будинку та земельних ділянок. Позивач у момент укладення оспорюваних договорів погоджувалася на передачу нерухомого майна у власність своєї внучки ОСОБА_2 без встановлення будь-яких умов та обов`язків, які виникнуть після їх укладення між нею та відповідачем.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 28 лютого 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання.

У квітні 2020 року від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме, подано виправлену касаційну скаргу, в якій зазначено підставу подання касаційної скарги.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:

- судами першої та апеляційної інстанції не досліджено той факт, що оспорювані правочини посвідчені не приватним нотаріусом Четвергою Анною Дмитрівною, яка перебувала у декретній відпустці, а іншим нотаріусом - Четверговою Єлизаветою Олександрівною . Тобто порушено норми Закону України «Про нотаріат» щодо заміщення нотаріусів;

- судом апеляційної інстанції не враховано висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372цс16.

ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу № 161/17523/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Четвергова Анна Дмитрівна, про визнання недійсними договорів дарування.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 07 травня 2020 року.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко