ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» квітня 2020 року

м. Харків

справа № 619/2874/16-ц

провадження № 22ц/818/1767/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , представник позивачки - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 , представниця відповідача - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року в складі судді Якименко Л.О. та додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 лютого 2020 року в складі судді Якименко Л.О.

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг, який у подальшому уточнила та замість ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зазначила відповідачем ОСОБА_3 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 на її користь вартість безпідставно набутого майна та послуг в сумі 125 063,00 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи: 14 880,00 грн - вартість проведеної судової будівельно-технічної експертизи, 5200,00 грн - витрати на правничу допомогу, 1250,64 грн - витрати зі сплати судового збору; в іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Додатковим рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 07 лютого 2020 року відмовлено ОСОБА_3 у стягненні понесених судових витрат та вказано, що відповідно до резолютивної частини рішення датою визначення початку строку на апеляційне оскарження рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року є 02 січня 2020 року.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову, вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року.

24 лютого 2020 року поштою ОСОБА_3 подав до суду апеляційної інстанції уточнену апеляційну скаргу, у якій просив також скасувати й додаткове рішення суду у частині відмови у стягненні понесених ним судових витрат та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати в сумі 19 395,31 грн та понесені ним судові витрати у зв`язку з апеляційним розглядом справи.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 лютого 2020 року та об`єднано в одне провадження апеляційні скарги ОСОБА_3 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року та додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 лютого 2020 року; призначено справу до розгляду.

10 квітня 2020 року під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову.

Заява мотивована тим, що після відкриття апеляційного провадження спір між сторонами вирішено, її вимоги відповідачем задоволено та вона не має претензій та вимог до ОСОБА_3 , зокрема, щодо стягнення вартості безпідставно набутого майна та послуг і витрат, пов`язаних з розглядом справи (вартості експертизи, витрат на правничу допомогу, сплати судового збору). Вказала, що наслідки закриття провадження у справі їй зрозумілі.

Просила визнати нечинним рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року повністю та закрити провадження у справі за її позовом до ОСОБА_3 про стягнення вартості безпідставно набутого майна та послуг, у зв`язку з відмовою від позову; не стягувати з відповідача ОСОБА_3 понесені нею у справі витрати у зв`язку з її відмовою від цих вимог.

Того ж дня, 10 квітня 2020 року, до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_3 надійшла заява, у якій він просив визнати нечинним рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року повністю та закрити провадження у справі у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від позовних вимог, а також вирішити питання про повернення йому з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, у своїх заявах від 10 квітня 2020 року просили розглядати справу без їх участі.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяв судова колегія вважає, що заява ОСОБА_1 про відмову від позову та заява ОСОБА_3 про повернення йому 50% судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з частиною 2 статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 про відмову від позову спір між сторонами врегульовано мирним шляхом, жодних претензій та вимог до ОСОБА_3 вона не має, зокрема, і щодо розподілу судових витрат.

Крім того, в заяві про відмову від позову позивачка вказала, що наслідки відмови від позову їй роз`яснені та зрозумілі.

Сторона на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, одним з яких є право позивача на відмову від позову, яку може бути прийнято і на стадії апеляційного перегляду справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відмову від позову не вбачається.

Оскільки у разі відмови від позову рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року визнається нечинним, то й додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 лютого 2020 року, яке є невід`ємною частиною основного судового рішення, також є нечинним.

Відповідно до частини 2 статті 142 ЦПК України та частини 4 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_3 сплачено судовий збір у розмірі 2791,00 грн (а. с. 218, том 2).

За таких обставин 50% судового збору, сплаченого ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги, а саме 1395,50 грн (2791,00/2) підлягає поверненню йому з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 373, п.3 ч.1 ст. 374, ст. ст. 381, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг - задовольнити.

Прийняти відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року та додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 лютого 2020 року - визнати нечинними.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг - закрити.

Заяву ОСОБА_3 про повернення йому з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги - задовольнити.

Повернути ОСОБА_3 з державного бюджету судовий збір у розмірі 1395,50 грн, що є 50% судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 14 квітня 2020 року.