Справа № 307/170/20
Провадження № 2/307/571/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді : Чопик В.В.

при секретарі : Олексій Я.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовною та уточненою до неї заявами про визнання за нею права власності на Ѕ частину нерухомого майна.

Свої вимоги огрунтовує тим, що з 08 січня 1974 року, вона перебуває у шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2 , про що зроблений відповідний актовий запис за №1 в книзі реєстрації шлюбів та видано свідоцтво про шлюб. За період спільного сумісного життя у шлюбі, ними було набуто за спільні кошти нерухоме майно, тобто збудовано житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Право власності на це нерухоме майно зареєстровано за №13585574 на підставі рішення Руськополівської сільської ради від 01.02.1994 року, що стверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до технічного паспорта виданого Тячівським РПТІ, а саме характеристики будівель і споруд даний житловий будинок з надвірними спорудами збудований у 1976 році та його оцінка згідно зведеного акту становить 386 511 грн. (триста вісімдесят шість тисяч п`ятсот одинадцять гривень). В добровільному порядку здійснити поділ житла вона не може, так як нерухоме майно вже зареєстровано в цілому, і лише чомусь за її чоловіком відповідачем. В зв`язку з тим, що шлюбного договору між ними, не укладалося, вважає, що цей житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. А тому посилаючись на ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 69 ч. 1 ст. 70 СК України просить суд визнати за ОСОБА_1 право на 1/2 частину спільної сумісної власності житлового будинку з надвірними спорудами, який є загальною площею 146 кв.м. та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 без виділення частки в натурі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 08.01.1974 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Руськополівської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, актовий запис № 1.

В шлюбі подружжям було набуто нерухоме майна, а саме: у 1976р збудовано житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , технічним паспортом на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 .

Власником вказаного житлового будинку в цілому, відповідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме мано йно, значиться відповідач ОСОБА_2 .

Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачено ст..69 СК України: дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до положень ч.1 ст.60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.68 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та такий слід задоволити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10,12, 13, 18, 81, 259, 263-265, 268,272, 273, 351,352, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на 1/2 частину спільної сумісної власності житлового будинку з надвірними спорудами, який є загальною площею 146 кв.м. та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 без виділення частки в натурі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 13.04.2020 року.

Суддя Тячівського

районного суду: В.В. Чопик