Номер провадження 2-п/243/28/2020
Номер справи 2-2180/11
УХВАЛА

про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

«07» квітня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хаустової Т.А.

за участю:

-секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

-відповідача ОСОБА_1

-представника відповідача - ОСОБА_1 - адвоката Сильченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Заяву ОСОБА_2 про перегляд Заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2011 року у справі № 2-2180/11,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2011 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором, задоволені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитними договорами № 014/07-160/32 та 014/07-160/33 від 28 грудня 2007 року в сумі 793915,57 грн., судові витрати: 1700,00 грн. судового збору, 120,00 грн. витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

25 березня 2020 року ОСОБА_1 , звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з Заявою про перегляд Заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2011 року по справі № 2-2180/11, обґрунтовуючи Заяву тим, що вона з Заочним рішенням суду не згодна та вважає вимоги стягувача щодо неї необґрунтованими.

Зазначає, що дійсно між нею та позивачем був укладений договір поруки № 014/07-160/32/2 від 28 грудня 2007 року.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України (у редакції чинній на момент укладення договору та ухвалення заочного рішення суду) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Разом з тим, з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки укладеного між нею та позивачем вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється. Умова договору поруки (пункт 4.1 договору поруки) про його дію до моменту закінчення забезпеченого нею зобов`язання не є встановленим сторонами строком дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Як вбачається з розрахунку наданого до позовної заяви, відповідачем ОСОБА_3 основне зобов`язання за кредитними договорами № 014/07-160/32 від 28 грудня 2007 року, № 014/07-160/32 від 28 грудня 2007 року, не виконується з грудня 2008 року.

Позивачем в шестимісячний строк передбачений ч.4 ст.559 ЦК України, з настання строку виконання основного зобов`язання вимоги про сплату нею як поручителем боргу не пред`явлено.

Таким чином, Договір поруки № 014/07-160/32/2 від 28 грудня 2007 року є припиненим, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з неї як поручителя.

Зазначає, що вона не мала можливості захищати свої законні права та інтереси в суді, оскільки справу було розглянуто без її участі. Копію позовної заяви із доданими матеріалами не отримувала, про час та місце розгляду ні належним, ні неналежним чином не була повідомлена. Про факт невиконання відповідачем ОСОБА_3 основаного зобов`язання за кредитним договором, відповідно і про існування цивільного спору (справи), дізналася 18 березня 2020 року, коли ознайомилася через представника з матеріалами цивільної справи № 2-2180/11.

Просить суд поновити їй строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2011 року № 2-2180/11 та касувати заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2011 року № 2-2180/11, призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Сильченко О.В., який діє на підставі Договору на надання правової допомоги від 19 лютого 2020 року, підтримали Заяву про скасування заочного рішення, просили суд її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у Заяві про скасування заочного рішення.

В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що Заява ОСОБА_1 про перегляд Заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2011 року у цивільній справі № 2-2180-2011 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором, не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області було розглянуто цивільну справу № 2-2180/11 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, справа № 2-2180/11, провадження 6/243/58/2019 від 28 лютого 2019 року, у виконавчому провадженні за Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором, проведено заміну сторони виконавчого провадження з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с. 24).

У відповідності до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту зазначеного закону, для скасування заочного рішення мають бути у наявності одночасно обидві підстави, передбачені ч. 1 ст. 288 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Так, відповідач ОСОБА_1 обґрунтовує Заяву про скасування заочного рішення тим, що вона не мала можливості захищати свої законні права та інтереси в суді 30 серпня 2011 року, оскільки справу було розглянуто без її участі та вона взагалі не отримувала копію позовної заяви із доданими матеріалами.

Разом з тим, суд не може погодитися з такими посиланнями ОСОБА_1 , оскільки ці посилання спростовуються матеріалами справи.

Так, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , про розгляд справи, призначеної на 02 серпня 2011 року на 16 годину 00 хвилин повідомлялася належним чином, про що свідчить Повідомлення про поштове відправлення, яке нею отримано особисто 28 липня 2011 року (а.с.43).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 була обізнана про розгляд справи у суді та пред`явлення до неї позовних вимог, однак до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, не скористалася своїми правами та не звернулася до суду з заявами та клопотаннями про відкладення розгляду справи, що стало причиною розгляду справи у суді 30 серпня 2011 року в заочному порядку.

Згідно з ч.2 ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Так, ОСОБА_1 зазначає, що вона отримала копію Заочного рішення суду лише 18 березня 2020 року, а тому суд вважає, що ОСОБА_1 має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, оскільки заява про скасування Заочного рішення подана протягом двадцяти днів з дня вручення їй повного заочного рішення суду.

Згідно зі ст. 288 ЦПК України підставою для перегляду заочного рішення є обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання, а також не подання відзиву на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Скасування заочного рішення можливе за наявності обставин:

1) поважні причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити суд, а також не подання відзиву на позовну заяву з поважних причин;

2) наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення;

Водночас з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування Заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

В своїй Заяві про скасування заочного рішення суду ОСОБА_1 зазначає, що обставини, які зазначені в Рішенні суду не відповідають дійсності. Вона вважає, що строк діє поруки за кредитним договором ОСОБА_3 є припиненим, оскільки основне зобов`язання за кредитними договорами № 014/07-160/32 від 28 грудня 2007 року, № 014/07-160/32 від 28 грудня 2007 року, не виконується з грудня 2008 року, а позивачем в шестимісячний строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України, з настання строку виконання основного зобов`язання, вимоги про сплату нею як поручителем боргу не пред`явлено. Таким чином, Договори поруки № 014/07-160/32/2 від 28 грудня 2007 року є припиненими, оскільки в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з неї як поручителя.

Суд не приймає до уваги такі посилання ОСОБА_1 , оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Так з Кредитного договору № 014/07-160/32 від 28 грудня 2007 року вбачається, що ОСОБА_3 був виданий кредит в сумі 16000 доларів США під 13 % річних, терміном погашення рівними частинами до 26 грудня 2017 року та Договору та № 014/07-160/33 від 28 грудня 2007 року - кредит в сумі 55600 доларів США під 13 % річних, терміном погашення рівними частинами до 26 грудня 2017 року (а.с. 5-11, 13-19). З метою забезпечення виконання зобов`язання між позивачем та ОСОБА_1 28 грудня 2007 року укладено Договір поруки № 014/07-160/32/2, відповідно до умов якого у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов`язань по кредитним договорам, поручитель несе солідарну відповідальність перед Кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитним договором (п.2.1) (а.с. 12).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно п.3.2 договору поруки, днем виникнення зобов`язання поручителя погасити заборгованість боржника, вважається день закінчення строку надання кредиту за кредитним договором…… або день, коли у кредитора виникає право на дострокове витребування виконання зобов`язання за кредитним договором (а.с.12).

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на ті обставини, що зобов`язання за Кредитними договорами № 014/07-160/32 від 28 грудня 2007 року, № 014/07-160/32 від 28 грудня 2007 року, не виконується з грудня 2008 року, тому договір поруки є припиненим з тих підстав, що банк повинен був звертатися до суду в шестимісячний строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України, з настання строку виконання основного зобов`язання вимоги про сплату нею як поручителем, оскільки строк основного зобов`язання за кредитними договорами спливає 26 грудня 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду 13 липня 2011 року, а строк погашення основного зобов`язання за кредитними договорами закінчується 26 грудня 2017 року, тобто позивач звернувся до суду з позовною заявою достроково, до закінчення строку дії кредитних договорів.

Таким чином, ОСОБА_1 при розгляді Заяви про перегляд заочного рішення не надала доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п.1 ч.3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

У зв`язку з тим, що в судовому засіданні не встановлені обставини за наявності яких можливе скасування заочного рішення, суд набуває висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд Заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2011 року по справі № 2-2180/11 задоволенню не підлягає, оскільки такі посилання ОСОБА_1 не є такими, що мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене Заочне рішення.

Крім того, у відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що обидві підстави для скасування заочного рішення відсутні (поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити суд, а також не подання відзиву на позовну заяву з поважних причин та наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення), то суд приходить до обґрунтованого висновку, що вимоги ОСОБА_1 про перегляд Заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2011 року слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд Заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2011 року у справі № 2-2180/11 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвалу постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст ухвали суду складено 07 квітня 2020 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова.