Справа № 199/530/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Ковтун К.В.,

представника позивача Бардаченка в.В., представника відповідача Крапівцевої О.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Дніпрі клопотання представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крапівцевої О.О. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання депозитного договору та стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання депозитного договору та стягнення грошових коштів.

До суду представником відповідача ОСОБА_2 О. надано клопотання про закриття провадження по справі відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, в обґрунтування якого представник відповідача посилається на те, що аналогічна справа уже розглядалася та наявне судове рішення Київського Апеляційного суду від 12.11.2019 року (провадження №22-ц/824/14550/2019) (справа №760/10155/16-ц суду першої інстанції - Солом`янського районного суду м.Києва) про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за депозитним договором №SAMDN2527 від 10.05.2011 року.

Судом першої інстанції, з чим погодився і суд апеляційної інстанції, було встановлено відсутність правових підстав для стягнення з банку на користь позивача суми банківського вкладу за договором №SAMDN2527 з основним особовим рахунком у доларах США № НОМЕР_1 , укладеного між сторонами 10.05.2011 року.

Також, у судових рішеннях містяться пояснення представника позивача про те, що Договір №SAMDN2527 від 10.05.2011 року та Договір SAMDN2524 від 10.05.2011 року є одним і тим самим договором.

Наразі цивільна справа №760/10155/16 знаходиться на розгляді у Верховному Суді за касаційною скаргою банку, проте ОСОБА_1 не оскаржує рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів за спірним договором №SAMDN2527 від 10.05.2011 року.

А відтак, у зв`язку із тим, що є постанова Київського апеляційного суду від 12.11.2019 року, яка набрала законної сили, постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому представник відповідача просила закрити провадження по справі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 клопотання підтримала.

Адвокат позивача Бардаченко В.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, ознайомившись з клопотанням про закриття провадження по справі, суд вважає відмовити у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Верховний Суд у своїй постанові від 25 квітня 2019 року у справі N540/406/19 зазначив, що чимала кількість справ, які є в провадженні суду/судів, ще не є достатньою підставою для того, щоб вважати ці справи типовими. У контексті цього звернення колегія суддів також звертає увагу на те, що поняття "аналогічні" вимоги і підстави позову не можна ототожнювати з поняттям "однакові" вимоги і підстави позову. Окрім цього, Верховний Суд в своїй постанові від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18 (провадження №61-48585св18) зазначив, що закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Підстави позову у цивільній справі N 640/17665/16-ц та у цій справі не є ідентичними, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав, тому висновки судів попередніх інстанцій про закриття провадження у справі є помилковими.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу. Тому вкладник, у якого з часом з`явиться можливість посилатися на: нові обставини справи (інші підстави позову, на які раніше він не посилався); надати чи витребовувати через суд нові докази (інші підстави позову, на які раніше він не посилався); посилатися на внутрішнє банківське законодавство, положення якого приховував від вкладників та суду банк (інші підстави позову, на які раніше він не посилався), має право звернутися з відповідною вимогою.

Як вбачається із рішення Солом`янського районного суду м.Києва та постанови Київського Апеляційного суду, відповідач визнає ту обставину, що він ще не здійснював жодних виплат ОСОБА_1 за його депозитним договором №SAMDN2527 від 10.05.2011 року, тому незалежно від того, що ще у 2014 році ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про виплату належних йому грошових коштів, договори в силу положень 2.6.9.13 «Умов та правил надання банківських послуг «ПАТ КБ «ПриватБанк» не є припиненими та діють до цього часу, а тому можуть бути розірвані за бажанням позивача у будь-який час. Враховуючи вищезазначене та з урахуванням того, що до сьогоднішнього дня депозитний договір №SAMDN2527 від 10.05.2011 року ОСОБА_1 , який є предметом розгляду по даній справі, так і не був розірваний ані судом, ані у добровільному порядку, тому ОСОБА_1 має право звернутись до суду з позовом про розірвання депозитного договору та повернення належних йому грошових коштів.

Окрім цього, на думку суду, позов у даній цивільній справі №199/530/20 має принципово інші підстави позову (обставини справи).

Як уже зазначалося, Верховний Суд у своїй постанові від 25 квітня 2019 року у справі №540/406/19 вказав, що насамперед треба зазначити, що чимала кількість справ, які є в провадженні суду/судів, ще не є достатньою підставою для того, щоб вважати ці справи типовими. У контексті цього звернення колегія суддів також звертає увагу на те, що поняття "аналогічні" вимоги і підстави позову не можна ототожнювати з поняттям "однакові" вимоги і підстави позову. Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 22 серпня 2018 року по цивільній справі №372/2230/17-ц (провадження №61-31594св18) зазначив, що: закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Підстави для закриття провадження у справі є вичерпними та визначені ст.205 ЦПК України . Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи вищезазначену позицію Верховного Суду та зважаючи на те, що позов ОСОБА_1 по цивільній справі №760/10155/16 не є тотожним даній справі, з огляду на вимоги п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд вважає представнику відповідача ОСОБА_3 відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 81, 182, п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Представнику відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крапівцевій О.О. у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання депозитного договору та стягнення грошових коштів, - відмовити.

Суддя