Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 6/711/93/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2020 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - Позарецької С.М.,

при секретарі - Осадчій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шкоденко С.В. про примусове проникнення до житла боржника, -

в с т а н о в и в :

Заявник головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шкоденко С.В. звернувся у Соснівський районний суд м. Черкаси з поданням про примусове проникнення до житла боржника, посилаючись на те, що на виконанні у Центральному відділі ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП № 50701946 з примусового виконання виконавчого листа № 711/11039/14-ц від 15.01.2015, який видав Придніпровський районний суд м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітків та доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.10.2014 та продовжувати до повноліття дитини.

Також вказує, що виконавче провадження відкрито 07.04.2016. Станом на 22.02.2020 ОСОБА_1 рішення суду не виконує, аліменти не сплачує. Станом на 01.02.2020 заборгованість по сплаті аліментів становить - 84286,30 грн. За боржником не обліковуються рахунки відкриті у банках та інших фінансових установах, боржник не перебуває на обліку як пенсіонер, за ним не зареєстровані земельні ділянки, плавзасоби, транспортні засоби, не зареєстровані об`єкти нерухомого майна.

З метою перевірки наявності рухомого майна боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі ( АДРЕСА_1 ), державним виконавцем здійснено вихід, але доступ до квартири державному виконавцю надано не було, про що складено відповідний акт.

До того ж, державним виконавцем направлялись виклики боржнику, але боржник до державного виконавця на виклики не з`являвся. Виконати рішення не вдалося, оскільки державному виконавцю не надано доступу до житлового приміщення, з метою перевірки майнового стану боржника та арешту рухомого майна, яке може знаходитись за місцем проживання боржника.

Таким чином, просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та виявлення ліквідного майна, на яке можливо звернути стягнення у рахунок погашення боргу.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.02.2020 дану справу передано на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с. 28).

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/11039/14-ц (а.с. 21).

Вказане подання прийняте та призначене до судового розгляду.

У судове засідання представник Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився. 31.03.2020 начальником відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павленко В. подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника.

Сторони та інші заінтересовані особи у судове засідання не викликались, відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України.

Враховуючи думку державного виконавця, дослідивши подання про примусове проникнення до житла боржника та письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків:

відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд при розгляді подання державного виконавця з`ясовує, які виконавчі дії проводилися державним виконавцем з часу відкриття виконавчого провадження, і яким саме чином боржник чинить перешкоди у примусовому виконанні рішення суду.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 50701946, з примусового виконання виконавчого листа № 711/11039/14-ц від 15.01.2015, який видав Придніпровський районний суд м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітків та доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.10.2014 та продовжувати до повноліття дитини.

Постановою державного виконавця Астахової О.С. відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 711/11039/14-ц від 15.01.2015 (а.с. 4).

Як вбачається з матеріалів, якими обґрунтовується подання, у процесі виконання вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 11.07.2019, 26.07.2019 та 11.09.2019 були здійснені виходи за адресою: АДРЕСА_1 . Двері квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідні акти. Крім того, на дверях квартири залишені виклики з вимогою явки до державного виконавця (а.с. 5-8).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, у частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічним за змістом є і п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Крім того, п. 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання, а відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому, необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України визначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Під час розгляду справи судом не встановлено жодних обставин, які б підтверджували той факт, що боржник ОСОБА_1 достовірно знає про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження, але ухиляється від самостійного виконання виконавчого документа та чинив би державному виконавцю перешкоди у доступі до житла квартири АДРЕСА_3 , для вчинення ним виконавчих дій.

Крім того, до свого подання державним виконавцем не долучено належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає чи зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а також не додано відомостей про належність вказаного вище нерухомого майна боржнику, у тому числі, і іншим особам.

Також, державним виконавцем не доведено, що ним вжито достатніх заходів для виконання вищезгаданого виконавчого документа і проникнення до житла боржника ОСОБА_1 є єдиним способом виконання рішень суду.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла (квартири АДРЕСА_3 ), яке зазначене у виконавчому документі, як місце проживання боржника ОСОБА_1 .

При цьому, слід зазначити, що при наявності інших чи нових обставин, державний виконавець не позбавлений права звертатися до суду із відповідним поданням.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 3, 76, 77, 258-261, 353-355, 439 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шкоденко С.В. про примусове проникнення до житла боржника, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 02.04.2020.

Головуючий: С. М. Позарецька