22-ц/804/1030/20
264/1746/18

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Маріуполі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Довженко Валерія Івановича на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 грудня 2019 року, постановленого у складі судді Пустовойт Т.В., повний текст якого складено 02 січня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини. Просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення дитиною шести років. У судовому засіданні нею та її представником також було зазначено, що якщо суд прийде до висновку, то не заперечують проти стягнення аліментів у відсотковому відношенні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з червня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , 2015 року народження, та дочку ОСОБА_4 , 2017 року народження. Однією родиною з ОСОБА_2 не проживають, спільне господарство не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинили з листопада 2017 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, позивачка з дітьми мешкає окремо, не працює, знаходиться у відпустці по догляду за молодшою дитиною до досягнення нею 3-х років. Дочка ОСОБА_5 за станом здоров`я потребує постійного догляду, в тому числі медичного, має діагноз вроджена прогресуюча гідроцефалія, є інвалідом з дитинства. У зв`язку з постійним доглядом за маленькими дітьми, позивачка не має можливості працевлаштуватись, її дохід складається лише із соціальної допомоги, а будь-яких інших джерел доходу вона не має, а відтак знаходиться у скрутному матеріальному становищі. При цьому відповідач є підприємцем, здійснює господарську діяльність, надає в оренду майно, яке є його власністю, займається інвестиційною діяльністю та має можливість надавати гроші на утримання дружини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що на час розгляду справи час матеріальне становище відповідача, відсутність отримуваного ним доходу, обов`язок сплати аліментів на утримання двох малолітніх дітей, сплата кредитних зобов`язань, сплата комунальних послуг, останній не може сплачувати аліменти на утримання дружини.

Надходження апеляційної скарги до апеляційної інстанції та її короткий зміст

06 лютого 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла цивільна справа з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Довженко В.І. на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 грудня 2019 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02 березня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що на момент звернення позивачки до суду з даним позовом (03 квітня 2018 року) відповідач ОСОБА_2 мав постійний дохід та був працевлаштований, а отже, мав матеріальну можливість утримувати колишню дружину. Встановивши даний факт суд, в порушення положень ч.1 ст.79 СК України, передчасно відмовив у задоволенні позову з тих мотивів, що на час ухвалення рішення (24 грудня 2019 року) ОСОБА_2 вже не мав матеріальної можливості утримувати позивачку.

Згідно ч.2 ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позову, а не від дня ухвалення судового рішення. При цьому, відповідно до п.2 ч.3 ст.82 СК України, право одного із подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинено за рішенням суду, якщо буде встановлено, що платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 з будь-якими позовними вимогами про припинення права позивачки на утримання з його боку до суду не звертався, у зв`язку із чим таке рішення відсутнє. Суд першої інстанції в порушення вказаних норм матеріального та процесуального права, викладеним обставинам не дав належної правової оцінки, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Аргументи учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що є безробітним, знаходиться на обліку у Маріупольському центрі зайнятості, отримує невеликі соціальні виплати по безробіттю. Посилання на ч.1 ст.79 СК України є безпідставне, оскільки оскаржуване рішення суду було постановлено на час, коли відповідач вже не міг надавати матеріальну допомогу позивачці.

2.Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Судом встановлено, що сторони з червня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2018 року.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29 липня 2015 року Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області (актовий запис № 835) та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15 липня 2017 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області (актовий запис № 986).

З інформаційної довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №12-126-0851 від 02 квітня 2018 року вбачається, що діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю, призначено державну соціальну допомогу, як особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю. Законним представником (опікуном) дитини зазначено ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 , виданого Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, 07 серпня 2019 року ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_8 , актовий запис №11.

Згідно копій медичних документів ОСОБА_6 , 2017 року народження, має хронічне захворювання - вроджену прогресуючу гідроцефалію, постійно спостерігається та обстежується лікарем дерматовенерологом, за станом здоров`я потребує відпочинку на морському узбережжі. Постійно перебуває під наглядом лікарів, потребує консультацій невролога, невропатолога, нейрохірурга, інфекціоніста, ЛФК постійно, масажу курсами, МРТ головного мозку в плановому порядку.

З листа Комунального закладу «Маріупольське територіальне медичне об`єднання здоров`я дитини та жінки» №01-17/1044 від 30 липня 2018 року вбачається, що дитина ОСОБА_6 , 2017 року народження, перебуває на «Д» обліку у дитячого невролога в ДКДП з 15 липня 2017 року з діагнозом: Шунто-залежна гідроцефалія (ВПШ 24 серпня 2017 року), кістозно-гліозні зміни в наслідок перивентрикулярної лейкомаляції, синдром рухових порушень у вигляді формуючогося тетрапареза S>D, на тлі вродженої СМV інфекції, є інвалідом з дитинства. Дані рекомендації: огляд окуліста, консультація нейрохірурга, медикаментозна терапія (гліцин, агвантар), лікувальна гімнастика, масаж курсами. З лютого 2018 року по липень 2018 року на прийомі ДКДП не була.

Горнаков ОСОБА_9 , 2015 року народження, до лікарів-спеціалістів дитячої консультативно-діагностичної поліклініки (ДКДП) з листопада 2017 року по липень 2018 року не звертався, на стаціонарному лікуванні не знаходився.

Судовим наказом Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 квітня 2018 року з відповідача ОСОБА_2 , на користь позивачки ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 2015 року народження, та ОСОБА_10 , 2017 року народження, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи утримання з 03 квітня 2018 року.

За довідками про визначення торговцем цінними паперами при виконанні ним функцій податкового агента інвестиційного прибутку платника податку на доходи фізичних осіб, зазначено що інвестиційний прибуток ОСОБА_2 за період з 01 січня по 31 грудня 2016 року склав - 43044,83 грн., за період з 01 січня по 31 грудня 2017 року - 250058,66 грн.

22 травня 2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №3029681 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_5 ).

Згідно довідки Вищого навчального закладу комунальної форми власності «Маріупольський коледж мистецтв» №51 від 15 лютого 2019 року, загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2018 року по 31 січня 2019 року становить 81998,21 грн.

Наказом в.о.директора Вищого навчального закладу комунальної форми власності «Маріупольський коледж мистецтв» від 03 травня 2019 року, відповідач ОСОБА_2 був звільнений за згодою сторін.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Наявність у дитини вад фізичного чи психічного розвитку зумовлює як додаткові витрати на дитину, так і обмежує дружину у самостійному матеріальному забезпечені.

Відповідно до ч.3 ст.84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Частиною 4 ст.84 СК України встановлено, що право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи працює вона та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Особливість права дружини на утримання у разі проживання з нею дитини полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявності лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, можливості чоловіка надавати таке утримання.

За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Вирішуючи спір на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов правильного висновку, що на теперішній час матеріальне становище відповідача, відсутність отримуваного ним доходу, обов`язок сплати аліментів на утримання двох малолітніх дітей, сплата кредитних зобов`язань, утримування житла і сплата комунальних послуг, ОСОБА_2 не може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання ОСОБА_1 .

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставини, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. При встановленні фактичних обставин справи судом не порушено норм процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга представника позивача задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

При подачі апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Довженко Валерія Івановича залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2020 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева