Провадження № 2/761/1753/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Пономаренко Н.В.

з участю секретаря: Ганущака А.М.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 , згідно з яким просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі 12 435, 62 пов`язані з її лікуванням.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в шлюбі, укладеному між позивачем та відповідачем, у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з тим, позивач зазначає, що відповідач аліменти в добровільному порядку не сплачує і син повністю перебуває на її утриманні.

Вказує, що згідно виписки з історії хвороби стаціонарного хворого від 06.06.2019 року їхня донька має діагноз дисплазію кульшових суглобів; наслідки асептичного некрозу головки правової стегна кістки; вкорочення правої н/к; стан після оперативного лікування» значне стійке порушення правої н.к. НОМЕР_1 - 2-3 ст. Вказує, що лікувальні та трудові рекомендації їх спільної доньки встановлені, а саме - ліжковий режим та ходьба на милицях без навантаження на праву н/к - 3 місяці. У зв`язку із зазначеним діагнозом ОСОБА_3 робили операцію.

Зазначає, що операція та пост реабілітація для неї були затратними оскільки вона не працює та доходів не має. Також, у зв`язку із діагнозом, дитина потребує в проходженні МСЕК згідно наказу МОЗ України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України №454/471/516 від 08.11.2001 року розділ VI Q65 п. 2.25.

В позовній заяві вказано, що забезпечити необхідне лікування, ОСОБА_3 , не має можливості. З відповідачем шляхом переговорів мирно вирішити дане питання неодноразово намагалася, але це є неможливим.

Аргументує, також, позовні вимоги, зокрема суму, яка підлягає стягненню тим, що станом на день звернення з позовною заяву, склад витрат на дитину з інвалідністю складає: 17 800 грн. - витрати на набір імплантів для остеосинтезу малої гомілкової кістки; 2 413 грн. - витрати на лікування; 1 100 грн. - витрати на страховий платіж; 3 000 грн. - витрати на педіатра та кардіограму; 558, 24 грн. - витрати на милиці, підгузки та інше.

Ухвалою суду від 26.07.2019 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 28.10.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

У судовому засіданні, яке відбулося 24.02.2020 року, позивач просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2008 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01.04.2005 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 265 розірвано; стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття, починаючи з 22.04.2008 року (а.с. 7).

В свою чергу, згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі від якого вони мають спільно дитину - ОСОБА_3 та розірвання шлюбу між ними не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи.

Згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_3 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано (а.с.11).

Згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_4 ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_8 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_1 (а.с.18).

Як вбачається із виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № медичної карти НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була госпіталізована 20.05.2019 року та виписана 06.06.2019 року з повним діагнозом - Дисплазія кульшових суглобів. Наслідки асептичного некрозу головки правої стегнової кістки. Варусна деформація проксимального відділу правої стегнової кістки. Вкорочення правої н/к. Стан після оперативного лікування. Значне стійке порушення функції правої н.к. ФН_ 2-3 ст.; лікувальні та трудові рекомендації їх спільної доньки встановлені, а саме - ліжковий режим та ходьба на милицях без навантаження на праву н/к - 3 місяці; потребує в проходженні МСЕК згідно наказу МОЗ України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України №454/471/516 від 08.11.2001 року розділ VI Q65 п. 2.25 (а.с.24).

Із розрахунку заборгованості зазначеного позивачем вбачається, що витрати на дитину з інвалідністю складають загальну суму 24 871, 24 грн., а саме: 17 800 грн. - витрати на набір імплантів для остеосинтезу малої гомілкової кістки; 2 413 грн. - витрати на лікування; 1 100 грн. - витрати на страховий платіж; 3 000 грн. - витрати на педіатра та кардіограму; 558, 24 грн. - витрати на милиці, підгузки та інше.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як вказано у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 749/106/17, положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку витрат на лікування. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати,

тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Встановлено, що позивачем було понесено додаткові втрати на лікування дочки на загальну суму 24 871, 24 грн., а саме: 17 800 грн. - витрати на набір імплантів для остеосинтезу малої гомілкової кістки (а.с. 23, 24); 2 413 грн. - витрати на лікування (а.с. 17); 1 100 грн. - витрати на страховий платіж; 3 000 грн. - витрати на педіатра та кардіограму (а.с.15); 558, 24 грн. - витрати на милиці, підгузки та інше (а.с.15).

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не має доходу, не працевлаштована та нею було сплачено 24 871, 24 грн. на лікування спільної дитини з відповідачем, тому суд прийшов до висновку, що половина від вищезазначеної суми: 12 435, 62 грн. повинна бути стягнута з відповідача ОСОБА_2 .

Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи, що позивачем підтверджено понесення нею додаткових витрат на дитини, пов`язаних з лікування на суму в частині 24 871, 24 грн., враховуючи обов`язок обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину та матеріальне становище позивача, а саме, що вона є непрацевлаштованою особою, даний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 13, 81, 141, 211, 223, 258-259, 268, 272-273, 354-355, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 12435,62 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: