Номер провадження: 22-ц/813/5479/20
Номер справи місцевого суду: 522/7615/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

заявник- ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2020 року у складі судді Чернявської Л.М.,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визначення суми шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду в порядку ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2020 року на підставі ч.4 ст. 315 ЦПК України відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про визначення суми шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки і мотиви суду першої інстанції, що послужили відмовою у відкритті провадження у справі не відповідають формі змісту заяви ОСОБА_1 та суперечать правовим позиціям Верховного Суду у постанові від 24.04.2017 по справі №760/23169/14-ц та правовим висновкам Верховного Суду у постанові від 2l листопада 2018 року по справі № 146/1091/17. В Україні склалась неоднакова судова практика, згідно якої відшкодування шкоди, завданої громадянином незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду розглядається судами, якна підставі заяви в порядку статті 12 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», так і в порядку позовного провадження.Жодна із наведених судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі правових позиції Верховного Суду не містить заборони на звернення до суду в альтернативному порядку, передбаченому ст.12 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».На відміну від однобічної позиції суду першої інстанції, Верховний Суд не встановлює імперативних вимог до форми звернення до суду з питань відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, судового слідства, прокуратури і суду, а лише підкреслює, що позовна заява може бути однією із форм такого звернення, що повністю узгоджується із правовою позицією ОСОБА_1 .

В судове засідання з`явився представник заявника, підтримав скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання суми шкоди, в порядку ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви вбачається спір про право, оскільки відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в порядку, передбаченому Законом України від 01 грудня 1994 року №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та частинами 1-5 статті 1176 ЦК України, проводиться лише в порядку позовного провадження.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується з огляду на таке.

Нормами ЦПК України не передбачено такого виду провадження, в якому питання вимог про відшкодування моральної шкоди могло бути вирішеним інакше, аніж шляхом звернення до суду в порядку позовного провадження.

Поняття "спір про право" пов`язане виключно з порушенням, оспорення або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розмір моральної шкоди, її розмір та витрати правового допомоги підлягають доказуванню сторонами, тому розглядати вказану справу необхідно в порядку позовного провадження.

Закон України від 01 грудня 1994 року №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» був прийнятий 26 років тому, відтак ЦПК України, як нормативний акт, прийнятий пізніше, має перевагу перед нормативним актом, прийнятим раніше.

Доводи апеляційної скарги про те, що вирішення судом про стягнення моральної шкоди шляхом постановлення ухвали не було підставою скасування рішень, до уваги не приймається, оскільки ґрунтувалися на інших фактичних обставинах справ.

За таких обставин, висновки суду щодо відмови у відкритті провадження є правильними, а ухвала суду є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 26.10.2020.

Головуючий:

Судді: