УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 295/2189/18

провадження № 61-4844ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Войдевич Оксана Анатоліївна, на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у від 15 листопада 2018 року позов задоволено.

Визнано батьківство ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Гініс, громадянина Туреччини, відносно дитини ОСОБА_5 , про що вирішено внести відомості до актового запису № 3542 від 13 грудня 2012 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасовано рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 листопада 2018 року та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 3 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, постанову Житомирського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 задоволено.

Призначено у справі судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

- чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_7 , громадянином Туреччини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

- чи є ОСОБА_1 , громадянин Туреччини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

Проведення експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (вулиця Докучаївська, 4, Київ, 03141).

Відібрання біологічних зразків у ОСОБА_5 , його матері ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для проведення судово-генетичної експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (вулиця Докучаївська, 4, Київ, 03141).

Попереджено експертів про відповідальність за даваннязавідомо неправдивого висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, відповідно до статей 384, 385 Кримінального кодексу України.

Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_3 .

ОСОБА_9 та ОСОБА_2 з`явитись у визначений експертами день та час для відібрання біологічних зразків та проведення експертного дослідження, а також зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити явку в експертну установу дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснено учасникам справи статтю 109 Цивільного процесуального кодексу України, якою визначено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Для проведення експертизи направлено копію ухвали суду в експертну установу.

Зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, Житомирський апеляційний суд виходив із того, що предметом доказування у даній справі є доведення кровного споріднення між ОСОБА_7 та малолітньою дитиною і для з`ясування обставин у справі необхідні спеціальні знання в області генетики, тому є необхідним призначення судової медико-генетичної експертизи. Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

Не погоджуючись із ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року, ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Войдевич О. А.,подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила скасувати зазначене судове рішення і передати справу на розгляд за встановленою підсудністю.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 25 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Ухвала апеляційного суду про призначення експертизи у справі не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України, тому вказане судове рішення в частині призначення експертизи не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Щодо касаційної скарги оскарження ухвали в частині зупинення провадження касаційний суд дійшов наступного висновку.

З аналізу статті 389 ЦПК України убачається, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про зупинення провадження.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (частина друга статті 392 ЦПК України).

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Войдевич О. А., обґрунтовує касаційну скаргу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення у частині зупинення провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України суду надано право зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Проведення судово-медичної експертизи може потребувати певного тривалого періоду часу й існує обґрунтована необхідність зупинити провадження у справі на час проведення такої експертизи, що є правом суду.

Призначення експертизи у цивільних справах допускається під час судового розгляду. Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

Апеляційний суд правильно вказав, що зупинення провадження у справі є доцільним і процесуально обґрунтованим, оскільки, зупиняючи провадження у справі на час проведення експертизи, суд скористався правом, передбаченим пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Войдевич О. А., на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення. Судове рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Войдевич О. А., не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Оскільки оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції в частині зупинення провадження є законною і обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Войдевич О. А., на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Войдевич Оксана Анатоліївна, на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук

М. Ю. Тітов