Справа № 274/1352/20 Провадження № 2/0274/1089/20
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
13.04.20 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Гуменюк О.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1
пророзірвання шлюбу та стягнення аліментів,
У лютому 2020 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 21.11.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 774, стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою повноліття, посилаючись на те, що шлюбне життя між нею та ОСОБА_2 не склалось, тривалий час вони не ведуть подружнього життя та спільного господарства, дитина проживає з нею, ОСОБА_2 ухиляється від обов`язку утримувати дитину.
ОСОБА_2 позов в частині вимоги про розірвання шлюбу визнав, а в частині вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно визнав частково, у розмірі 890,00 грн. щомісячно, посилаючись на те, що він офіційно не працює та доходів не має, на його утриманні перебуває інша дитина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судом з`ясовано, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 21.11.2015 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 774, вони є батьками дитини ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проживає з ОСОБА_1 (а. с. 10, 12, 13).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Звернення ОСОБА_1 з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2 та визнання останнім цієї вимоги свідчить про те, що подальше спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2 , а тому, зважаючи на зміст статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, Суд задовольняє позов у цій частині.
Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою дочку до досягнення останньою повноліття.
Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати ОСОБА_2 на утримання дочки, Суд виходить з наступного.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що їй невідомо чи працює ОСОБА_2 та яке в нього матеріальне становище.
До позовної заяви не додано будь-яких доказів, на підставі яких Суд може з`ясувати матеріальне становище ОСОБА_2 .
З урахуванням положень абзацу другого частини другої статті 182 та абзацу другого частини першої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" на даний час з ОСОБА_2 за вказаним рішенням підлягають стягненню аліменти у розмірі 1 109,00 грн. щомісячно.
Разом з тим, ОСОБА_2 не подав доказів, на підставі яких Суду можна було б встановити його матеріальне становище, зокрема, розмір щомісячного доходу.
У заяві від 13.04.2020 р. ОСОБА_2 зазначає, що офіційне не працює та доходів не має.
Однак, ці обстави не підтверджені будь-якими доказами, та, крім того, викликають сумніви, оскільки у заяві не наведено, з посиланням на докази, за рахунок чого ОСОБА_2 себе утримує.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованою постановою Верховною Ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
На думку Суду, присудження аліментів на утримання дитини у мінімально гарантованому розмірі є доцільним та виправданим, коли платник аліментів в силу об`єктивних підстав, зокрема, неможливості працювати за станом здоров`я, не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі.
ОСОБА_2 не подано доказів, які б вказували, що він за станом здоров`я або з інших причин не може працювати, а відтак Суд виходить з того, що він має можливість працевлаштуватись та отримувати заробітну плату у середньому близько 8 734,00 грн.
Зважаючи на наведене, враховуючи інтереси дитини ОСОБА_3 , Суд вважає, що підстави для визначення аліментів, які має сплачувати ОСОБА_2 на її утримання, у мінімальному гарантованому розміру, відсутні, аліменти мають бути визначені у розмірі 1 200,00 грн. щомісячно.
Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Приймаючи до уваги викладене, Суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дочки у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою повноліття, підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню підлягають аліменти у розмірі 1 200,00 грн. щомісячно.
Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Тобто рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України ОСОБА_1 підлягає поверненню 50% судового збору, сплаченого за подання позову в частині вимоги про розірвання шлюбу (420,40 грн.), при цьому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 50% цього ж судового збору (420,40 грн.), а на користь держави судовий збір у розмірі 672,64 грн. за позовною вимогою про стягнення аліментів.
Керуючись статтями 141, 142, 206, 258, 259, 263 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.
2. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , зареєстрований 21.11.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 774, розірвати.
3. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 200,00 грн. щомісячно, починаючи від 24.02.2020 р. та до досягнення дочкою повноліття.
4. Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 420,40 грн.
5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 420,40 грн.
6. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 672,64 грн.
7. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги продовжується на строк дії такого карантину.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут