Постанова

Іменем України

08 квітня 2020 року

м. Київ

справа №387/244/17

провадження №61-4161св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2017 року у складі судді Цотка В. В. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 11 січня 2019 року у складі колегії суддів: Карпенка О. Л., Єгорової С. М., Мурашка С. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Згода»,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» (далі - ТОВ «Згода») з позовом, у якому просив визнати недійсною додаткову угоду від 15 вересня 2016 року до договору оренди земельної ділянки від 27 грудня 2006 року, укладену між

ОСОБА_1 та ТОВ «Згода», яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 лютого 2017 року.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розташованої на території Новолутківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

27 грудня 2006 року між позивачем та ТОВ «Згода» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, тобто, до 27 грудня 2016 року.

05 липня 2016 року, за шість місяців до закінчення строку дії договору,

ОСОБА_1 надіслав орендарю письмове повідомлення про відсутність наміру продовжувати дію укладеного договору оренди земельної ділянки на новий строк, у зв`язку з чим вимагав звільнити ділянку до 06 березня 2017 року.

Відповідач відмовив у задоволенні вимоги з тих підстав, що додатковою угодою до договору оренди від 15 вересня 2016 року продовжено термін дії договору на 10 років, тобто до 06 березня 2027 року.

Позивач указував, що додаткова угода не відповідає вимогам частини третьої статті 203 ЦК України, оскільки позивач її не підписував та не надавав згоди на її укладення.

Про продовження строку дії договору шляхом укладення 15 вересня 2016 року додаткової угоди позивачу стало відомо у 2017 році.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області

від 26 липня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсною додаткову угоду до договору оренди землі від 27 грудня

2006 року, укладену 15 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Згода», право оренди на підставі якої зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 лютого 2017 року за №19308913.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ухилення відповідача від подання оригіналу оспорюваної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, необхідного для проведення призначеної судом почеркознавчої експертизи, дає підстави вважати доведеним факт того, що підпис від імені ОСОБА_1 в додатковій угоді вчинений не ним, а іншою особою. За таких обставин позовна вимога ОСОБА_1 про визнання спірної додаткової угоди є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки вказаний правочин позивачем не підписувався.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 11 січня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Згода» залишено без задоволення. Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач не укладав з відповідачем додаткову угоду до договору оренди землі є правильним і обґрунтованим. Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2019 року, ТОВ «Згода» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не надано оцінку експертному висновку, як такому, що є допустимим та належним доказом по справі. Указано на порушення експертом методик проведення почеркознавчої експертизи. Зазначено про упередженість суду при призначенні судової почеркознавчої експертизи, та надання судом переваги висновку експерта над іншими доказами, наявними у справі.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У квітні 2019 року ОСОБА_1 надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить закрити касаційне провадження за касаційною скаргоюТОВ «Згода». Указує, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. Відзив мотивовано тим, що позивач не підписував спірну додаткову угоду та не передавав повноважень на її підписання, що свідчить про відсутність його волевиявлення на укладення з відповідачем оспорюваного правочину та зміну раніше визначених основним договором умов оренди.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,18 га, яка знаходиться на території Новолутківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 30 серпня 2001 року.

27 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Згода» було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передав орендарю в платне, строкове (строком на 10 років) користування належну йому земельну ділянку площею 6,18 га. Договір зареєстрований Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр Державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06 березня 20107 року № 48.

05 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з письмовою заявою, якою повідомив про відсутність у нього наміру продовжувати дію договору оренди земельної ділянки на новий строк та вимагав у орендаря звільнити земельну ділянку до 06 березня 2017 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 березня 2017 року в реєстрі 27 лютого 2017 року за № 19308913 зареєстроване належне ТОВ «Згода» право оренди земельної ділянки площею 6,182 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Кіровоградська область, Добровеличківський район, сільська рада Новолутківська, яке виникло на підставі додаткової угоди до договору оренди землі від 27 грудня 2006 року, укладеної 15 вересня 2016 року між

ОСОБА_1 та ТОВ «Згода». Реєстрація вказаного права здійснена державним реєстратором Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області Войцехівським А. В.

Умовами наведеної додаткової угоди сторони погодили зміну строку дії договору до 06 березня 2027 року та розмір орендної плати до 7 042,90 грн, що відповідає 4,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 07 лютого 2018 року підписи від імені

ОСОБА_1 в: графі «орендодавець» на оригіналі додаткової угоди

від 15 вересня 2016 року; на оригіналі заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Згода» від 05 липня 2016 року; на оригіналі заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Згода» від 13 березня 2017 року, виконані рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів.

Вирішити питання про те, чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» на оригіналі додаткової угоди

від 15 вересня 2016 року тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою, не виявилося можливим.

Підпис, від імені ОСОБА_1 на оригіналі заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Згода» від 05 липня 2016 року виконаний самим ОСОБА_1 .

Підпис від імені ОСОБА_1 на оригіналі заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Згода» від 13 березня 2016 року виконаний не ОСОБА_1 , даний підпис виконаний ОСОБА_2 .

Згідно висновку повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи

від 27 вересня 2018 року підпис від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді від 15 вересня 2016 року до договору оренди землі від 27 грудня 2006 року, розташований на зворотній стороні документа, у графі «Орендодавець», виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1 , а іншою особою.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 626 ЦК України та частини першої статті 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Водночас, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України).

Згідно зі статями 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із недоведеності існування волевиявлення позивача на укладення спірної додаткової угоди та ненадання

ТОВ «Згода» належних та допустимих доказів на спростування відповідних доводів позивача.

Неподання відповідачем до місцевого суду оригіналу оспорюваної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки унеможливив вирішення питання експертами для встановлення того, що наявний у ній підпис у графі «Орендодавець» було виконано ОСОБА_1 , яке ускладнилося малим обсягом графічного матеріалу, а також недостатністю порівняльного матеріалу за його якістю.

Апеляційним судом постановлено ухвалу про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи по справі.

Відповідно до висновку експертизи від 27 вересня 2018 року підпис від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді від 15 вересня 2016 року до договору оренди землі від 27 грудня 2006 року, розташований на зворотній стороні документа, у графі «Орендодавець», виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Встановивши на підставі належного та допустимого доказу тієї обставини, що наявний у спірній додатковій угоді підпис у графі «Орендодавець» виконаний не позивачем, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість доводів позивача та відсутність підстав для скасування рішення місцевого суду.

За наведених обставин, доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів і встановлених на їх підставі обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів першої та апеляційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» залишити без задоволення.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області

від 26 липня 2017 року та постанову Кропивницького апеляційного суду

від 11 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська