Ухвала

07 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 610/1195/19

провадження № 61-6176ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

розглянув касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області на постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року в справі за позовом Лозівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Балаклійської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Лозівська місцева прокуратура Харківської області звернулась до суду в інтересах держави в особі Балаклійської міської ради Харківської області з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Балаклійської міської ради безпідставно збережені кошти у сумі 16 020,13 грн.

Позов обґрунтовано тим, що під час опрацювання листа Балаклійської міської ради від 27 березня 2019 року № 02-22/767 щодо порушення вимог земельного законодавства, при використанні земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером :00:020:0153, площею 0,0609 га, виявлено факт безпідставного збереження грошових коштів відповідачем шляхом безоплатного користування землею комунальної власності. Матеріалами перевірки встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1438 від 31 липня 2010 року набув у власність нежитлову будівлю з гаражем за адресою: АДРЕСА_1 , які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,0609 га, кадастровий номер :00:020:0153. В порушення статті 125 Земельного кодексу України відповідач користується вказаною земельною ділянкою без відповідного правовстановлюючого документа. Станом на березень 2019 року договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:020:0153 не укладено, орендна плата за її використання не сплачується. Враховуючи, що ОСОБА_1 з моменту набуття права власності на нерухоме майно до теперішнього часу не оформив правовстановлюючі документи на зазначену земельну ділянку, місцевий бюджет Балаклійської міської ради упродовж більше 8 років недоотримує коштів у вигляді орендної плати за її використання.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2019 року позов Лозівської місцевої прокуратури Харківської області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Балаклійської міської ради безпідставно збережені кошти у сумі 16 020,13 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2019 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову Лозівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Балаклійської міської ради Харківської області відмовлено.

У березні 2020 року заступник прокурора Харківської області звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 16 020,13 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200 грн).

Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, Касаційний цивільний суд вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Харківської області на постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року в справі за позовом Лозівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Балаклійської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило