Справа № 466/1873/20
У Х В А Л А

08 квітня 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Донченко Ю.В.

секретар с/з Мазур О.-І.І.

справа 466/1873/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) Ценюха Н.Б.,-

ВСТАНОВИВ :

10.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова зі скаргою в якій просить визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) Ценюха Н.Б. неправомірними та скасувати повідомлення № 20152-В-14 від 26.02.2020 року державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Львів ЗМУМЮ (м. Львів) Ценюха Назарія Богдановича про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебували виконавчий документ № 466/10845/16-ц, виданий Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12413,00 грн.

2 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова виніс ухвалу у справі 466/2336/19 за її скаргою та скасував повідомлення державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Львова від 28.12.18 № 59629 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за виконавчим листом № 466/10845/16-ц про стягненім боргу з ОСОБА_2 на її користь.

20 лютого 2020 року на підставі ухвали суду від 02.07.2019 року вона повторно подала у Шевченківський відділ ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) до виконання виконавчий лист від 05.04.2017 року виданий Шевченківський районний суд м. Львова у справі № 466/10845/16-ц про стягнення боргу з ОСОБА_2 на її користь. Однак, в супереч зазначеного державний виконавець відмовився виконувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02.07.19 року та вдруге повернув виконавчий документ з тих самих підстав, повідомлення отримала 05.03.20 року.

Вважає, що оскаржуване повідомлення прийняте з порушенням чинного законодавства України, оскільки на момент винесення такого були відсутні правові підстави для повернення виконавчого документа, а державний виконавець Ценюх Н.Б. не вжив всіх необхідних заходів.

Ухвалою судді від 19.03.2020 року прийнято скаргу та відкрито провадження у справі.

В судове засідання сторони не з"явились, на електронну адресу суду від представника скаржника подано клопотання про розгляд скарги без його участі; 01.04.2020 року від Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) на адресу суду скеровано клопотання про відкладення скарги, а також відзив на скаргу ОСОБА_1 в якому просили в задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно з ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, оглянувши справу № 466/2336/19 та встановивши її дійсні обставини, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 26.02.2020 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства управління міністерства юстиції ( м. Львів) прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з представлених суду документів - даним подіям передувало те, що 2 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова виніс ухвалу у справі 466/2336/19 за скаргою ОСОБА_1 та скасував повідомлення державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Львова від 28.12.18 № 59629 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за виконавчим листом № 466/10845/16-ц про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( а. с. 7-10).

Із копії заяви ( а.с. 3) вбачається, що 20 лютого 2020 року на підставі ухвали суду від 02.07.2019 року скаржниця повторно подала у Шевченківський відділ ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) до виконання виконавчий лист від 05.04.2017 року виданий Шевченківський районний суд м. Львова у справі № 466/10845/16-ц про стягнення боргу з ОСОБА_2 на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади та орган місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України та законам України.

Як вбачається із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» - примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» - державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Згідно Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження», заходи для виконання рішення суду.

Суд погоджується з доводами скаржника в частині того, що державним виконавцем як підставу для прийняття рішення про повернення виконавчого документа стягувачу визначено п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавчий документ повертається стягувачу, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У пункті 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає вимоги скарги підставними та підлягають до задоволення, оскільки державним виконавцем не вжито всіх заходів які необхідні для проведення виконавчих дій.

Керуючись ст. ст. 447, 451 ЦПК України, суд,

постановив:

скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) Ценюха Н.Б. неправомірними та скасувати повідомлення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) Ценюха Н.Б. № 20152-В-14 від 26.02.2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Роз`яснити державному виконавцю положення ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» згідно якого, у разі якщо постанова виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. В. Донченко