Справа № 468/924/19-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

(заочне)

30.03.2020 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., за участю секретаря Хижняк К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позовних вимог в позові зазначила, що 06.06.2013 року між нею та АТ "Банк Ренесанс Капітал" було укладено кредитний договір №G-4604049, згідно умов якого вона отримала кредит в розмірі 8000 грн. на платіжну картку. В 2015 році платіжну картку було заблоковано в зв`яку з тим, що банк було ліквідовано. В травні 2019 року, отримавши пенсію в меншому розмірі, вона звернулась до Баштанського управління Пенсійного фонду України, де їй було повідомлено, що з її пенсії здійснюється стягнення заборгованості на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на підставі постанови приватного виконавця, який здійснює виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталіі Станіславівни за 1952 від 23.01.2019 року.

З вказаним виконавчим написом позивач не згодна, так як вона не повідомлялась про передачу права вимоги від АТ "Банк Ренесанс Капітал" до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», не повідомлялась останім про розмір заборгованості та пропозицію добровільного погашення заборговановсті. Крім того, вважає, що нотаріус не дотримався актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, оскільки виконавчий напис вчинений поза строками позовної давності.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати виконавчий напис від 23.01.2019 року реєстраційний № 1952, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною таким, що не підлягає виконанню.

Ухвало від 18.07.2019 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

21.02.2020 року на запит до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни на дійшли матеріали на підставі яких було винесено виконавчий напис за 1952 від 23.01.2019 року.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені вчасно та належним чином (рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення). Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. До суду не надійшло відзиву на позов.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена вчасно та належним чином (рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

Враховуючи наведене, з урахуванням положень ст.ст. 280,281 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 07.03.2019 року; фото копія платіжної катки "Ренесанс Кредит"; копію виконавчого напису №1952 від 23.01.2019 року з доданими до нього документами), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 29.01.2014 року між позивачем та АТ "Банк Ренесанс Капітал" було укладено кредитний договір №5423.

23.01.2019 року за зверненням АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталіі Станіславівни вчинено виконавчий напис № 1952 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №5423 від 29.01.2014 року в сумі 14900 грн., стягнення здійснено за період з 11.01.2018 року по 11.01.2019 року (а.с.37).

Зі змісту копії статуту АТ «Перший Український Міжнародний Банк», що був наданий приватному нотаріусу серед інших документів для вчинення виконавчого напису (а.с. 40-43), вбачається, що останній є правонаступником всіх прав та зобов`язань АТ "Банк Ренесанс Капітал" в результаті реорганізації останнього шляхом приєднання до АТ «Перший Український Міжнародний Банк».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом п. 2.2. вказаної Глави у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Отже, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника.

В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач в позові зазначила, що вона здійснювала погашення кредиту до моменту заблокування її платіжної картки в зв`язку з ліквідацією АТ "Банк Ренесанс Капітал". В подальшому вона не отримувала будь-яких претензій про наявність заборгованості по кредиту. Про перехід права вимоги від АТ "Банк Ренесанс Капітал" до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» та наявність заборгованості по кредиту вона не повідомлялась.

Наведені обставини свідчать, що виконанню позивачем взятих на себе кредитних зобов`язань перешкоджали об`єктивні причини.

Надані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною документи на підставі яких було вчинено виконавчний напис за 1952 від 23.01.2019 року містять письмову вимогу на ім`я ОСОБА_1 про погашення заборгованості за кредним договором (а.с.53) та витяг з реєстру поштових відправлень (а.с.54) на підтвердження факту направлення даної вимоги позивачу. Проте, даний витяг засвідчений лише самим нотаріусом та не містить штампу відділення пошти, а тому не може підтверджувати обставини направлення даної вимоги позивачу поштою. До того ж зі змісту самої вимоги вбачається необхідність сплати позивачем суми заборгованості в розмірі 12144,02 грн., натомість виконавчий напис нотаріуса містить суму заборгованості в ромірі 14900 грн.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною.

Крім того, з тексту оспорюваного виконавчого напису № 1952 від 23.01.2019 року судом встановлено, що даний виконавчий напис приватним нотаріусом було винесено на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172 в редакції від 10.12.2014 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністратвиного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14, визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена за подання позову в розмірі 768,40 грн.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10-13, 81,258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за №1952, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №5423 від 29.01.2014 року в сумі 14900 грн., та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису у сумі 500 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 );

Відповідач: Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (місцезнаходження: вул. Андріївська 4, м. Київ, ).

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна (місцезнаходження: вул. Тарасівська 18/12, м. Київ).

Повне судове рішення складене 30.03.2020 року.

СУДДЯ: