Справа № 446/628/20
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

10.04.2020 м.Кам`янка-Бузька

Суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Котормус Т. І. , перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,

встановив:

24 березня 2020 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу, у якій заявник просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3 833,74 грн.

Заява обґрунтована тим, що боржник здійснила приєднання до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції. Вказує, що боржник зареєстрована та проживає за адресою надання таких послуг, а тому зобов`язана оплачувати такі послуги, заборгованість по яких за період 01.12.2018-01.02.2020 становить 3 833,74 грн.

09 квітня 2020 року до суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши таку заяву, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу виходячи з наступних мотивів та положень закону.

За змістом ч. 5 ст. 19 ЦПК України умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні визначаються цим Кодексом.

Як зазначено у п. 1 ч. 1 ст. 167 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу. В свою чергу, згідно ч. 3 ст. 163 до заяви про видачу судового наказу додається зокрема копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Так правовідносини, які склалися між сторонами передбачають наявність укладеного договору, оскільки це передбачено ч. 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії».

З оглянутих судом матеріалів, які додані до заяви про видачу судового наказу не встановлено наявність договору, який би був укладений між сторонами та підписаний зокрема боржниками.

Суд вважає, що відсутність такого договору зумовлює неможливість видачі судового наказу, оскільки у зобов`язальних правовідносинах саме наявність договору вказує на безспірність заборгованості.

А відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Таким чином, з огляду на імперативні норми процесуального закону, які вказують на обов`язок суду відмовити у видачі судового наказу за умов відсутності договору, а також на те, що відсутність такого договору не дає можливості суду в рамках даного провадження з`ясувати безспірність вимог заявника, то судовий наказ за даною заявою видано бути не може.

Посилання заявника на порядок укладення договору шляхом приєднання у відповідності до «Правил роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 суд вважає безпідставним.

Так у пункті 2 цієї постанови вказано, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Тобто характерною ознакою договору приєднання, як і будь-якого договору, є вчинення активних дій, які виражають волю її сторін на укладення такого договору. А оскільки заявником не надано доказів, які б вказували на приєднання боржників до договору про постачання електричної енергії, то у суду відсутні підстави вважати, що такий договір було укладено.

Окрім цього, заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості з клієнта № 11 ТОВ №Львівенергозбут" за адресою: АДРЕСА_1 с. АДРЕСА_2 вул. Княгині Ольги, 56 і вказує боржником ОСОБА_1 . Тоді як з інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи-боржника, яка надійшла до суду 09.04.2020 з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.02.1996 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, з особового рахунку за адресою АДРЕСА_2 , видно, що прострочений борг становить 3833,74 грн, тоді як попередження вручено 05.09.2019 на суму 3996,72 грн, що перевищує борг.

Окрім цього, у вказаному особовому рахунку вказано про останню оплату 29.08.2019 - 751,22 грн, тоді як в наданому заявником розрахунку основного боргу за електроенергію у графі за період 01.08.2019-24.09.2019 колонка 4 вказано, що за цей період оплачено 0,00 грн.

Також у вказаному особовому рахунку вказано про останній врахований показ лічильника станом на 08.12.2019, тоді як лічильник відключено 24.09.2019, а в розрахунку основного боргу за електроенергію графа за період 24.09.2019-01.02.2020 не містить жодних даних про споживання, нарахування, сплату та наявну заборгованість.

Вказані обставини свідчать про неможливість з`ясування в рамках наказного провадження факту наявності суб`єктивного зобов`язання боржника за вимогами заявника, з урахуванням її реєстрації за іншою адресою, ніж та яка вказана заявником, а також безспірності суми заборгованості, з урахуванням встановлених судом розбіжностей в розрахунку заборгованості та особовому рахунку, які надані заявником.

З урахуванням викладеного та у відповідності до положень статті 165 ЦПК України суд дійшов переконання про необхідність відмови у видачі судового наказу в цій справі, що не позбавляє права заявника звернутися до суду з аналогічними вимогами в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 19, 160 163, 165 167, 258 261 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

У видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» заборгованості за спожиту електричну енергію відмовити.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст ухвали складено 10.04.2020

Суддя Т.І. Котормус