Справа № 466/671/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар БАЛКОВИЙ Н.Д.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в :

28.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики на загальну суму 1 200 000 гривень ( один мільйон двісті тисяч гривень).

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 17.06.2019р. між ним та ОСОБА_2 було укладено договір грошової позики №01/19, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 1 200 000грн. Факт отримання коштів відповідачем було оформлено розпискою від 17.06.2019р. Відповідач зобов`язався повернути кошти до 16.12.2019р.

У встановлений договором строк відповідач не повернув позивачеві позику. Тому позивач змушений звернутись в суд. Просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача суми боргу.

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Вказав, що відповідач у телефонному режимі повідомив його про намір визнати позов і подати про це в суд заяву. Просив, у разі подання відповідачем заяви про визнання позову, ухвалити рішення та задовольнити його позовні вимоги у підготовчому судовому засіданні. Також просив вирішити питання повернення йому 50% судового збору з Державного бюджету.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився. Через канцелярію суду він подав письмову заяву про визнання позову, проведення підготовчого засідання у його відсутності. Не заперечив проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Вказав, що наслідки визнання позову йому відомі і зрозумілі. Зобов`язується повернути позику до 31.12.2020р.

У зв`язку з визнанням відповідачем позову суд, у відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за письмової згоди сторін ухвалює рішення у підготовчому провадженні.

Згідно ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування підготовчого засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов є підставним та його слід задовольнити виходячи з наступного.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості

У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 17.06.2019р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір грошової позики №01/19, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 200 000грн. Відповідач зобов`язався повернути цю суму кошті до 16.12.2019р.

Факт отримання грошей відповідачем було оформлено розпискою від 17.06.2019р.

Станом на день пред`явлення позову і на час ухвалення судом рішення обов`язок відповідача щодо повернення грошових коштів в сумі 1 200 000грн. не виконано.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, відповідач ОСОБА_2 у визначений договором строк позики не повернув. Він вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання про повернення коштів за договором позики від 17.06.2019р.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_2 про визнання ним позову у повному обсязі. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить законові. Підстав для висновку про порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб у зв`язку з визнанням відповідачем позову немає.

Враховуючи наведені обставини та вказані правові норми, ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про визнання позову, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову є підставним, не суперечить чинному законодавству, відповідає інтересам сторін по справі та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки докази протилежного відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні в суд з позовом позивач сплатив 10 510,00грн. судового збору.

Враховуючи те, що відповідач визнав позов у підготовчому засіданні і це визнання позову прийнято судом, позивачу підлягає відшкодування з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору -5 255,00грн.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню в користь судові витрати в розмірі 50 % сплаченого судового збору -5 255,00грн.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,206,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ІНПП НОМЕР_1 , останнє місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) в користь ОСОБА_1 (ІНПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) за договором позики від 17 червня 2019 року 1 200 000грн. (один мільйон двісті тисяч гривень) боргу та судові витрати в розмірі 5 255,00грн..

Повернути ОСОБА_1 (ІНПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) з Державного бюджету 5 255,00грн., що становить 50 % сплаченого по квитанції №17 від 28.01.2020р. судового збору в розмірі 10 510,0грн. в УК у Шевченківському районі м.Львова 22030101, код 38007662.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська