Справа № 159/536/20
Провадження № 2/159/434/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши в м. Ковелі Волинської обл. в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі,

в с т а н о в и в:

Позивач 04.02.20 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, обгрунтувавши свої позовні вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі з 05.01.10 р. до розірвання їх шлюбу у судовому порядку. За час шлюбу у сторін народилось двоє вказаних вище спільних дітей, які проживають разом з нею, перебувають на її утриманні. Відповідач на даний час не бажає добровільно утримувати спільних неповнолітніх дітей сторін, не працює, хоча зобов`язаний їх утримувати; має несталий доход, інших утриманців та стягнень за виконавчими документами не має. Вона не працює та доходу не має. Просить позов задовольнити.

Провадження у справі було відкрито 05.03.20 р. за ухвалою суду.

Копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви та доданих до неї документів відповідачем було отримано під розпис 16.03.20 р..

20.03.20 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, обґрунтований тим, що відповідач не заперечує та визнає ті обставини, що шлюб між сторонами було розірвано та за час шлюбу сторін у них народились вказані вище спільні діти. він заперечує проти доводів позивача у тій їх частині, що він не виконує своїх батьківських обов`язків і не надає допомоги в утриманні дітей. Зазначає, що при повідомленні з боку позивача про необхідність у грошових коштах він завжди надає їх; також він надає грошові кошти на одяг для дітей та на їх розвиток, тому діти сторін не перебувають на повному утриманні позивача. Проти розміру аліментів, зазначеного позивачем, заперечує, так як це для нього матеріально неможливо, так як він постійно допомагає в утриманні дітей. Після розірвання шлюбу він почав проживати у своїх батьків і також витрачає кошти на себе, оплату комунпослуг тощо. Позивач же надані ним гроші витрачає на особисті розваги, з приводу чого він звернувся до відділу у справах дітей виконкому Ковельської міськради Волинської області із заявою про неналежне виконання батьківських обов`язків позивачем. Покликаючись на ч. 3 ст. 181, ст. ст. 182, 184 СК України, Закон України «Про Державний бюджет на 2020 рік», зазначає, що він не має постійного місця роботи, сталого доходу, тому визнає для себе прийнятною суму аліментів у розмірі 1 200 грн. Просить позовні вимоги позивача задовольнити частково, на суму аліментів в розмірі 1 200 грн щомісячно.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач не надала суду доказів про укладення шлюбу сторін. Однак судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05.01.10 р., що вбачається з копії аркушів паспорта позивача серії НОМЕР_1 , у ньому є штамп про укладення шлюбу із ОСОБА_2 , 86 р. н., 05.01.20 р..

Суд враховує і те, що відповідач проти такої обставини не заперечив у своєму відзиві на позовну заяву та визнав її.

Згідно з копіями свідоцтв про народження двох неповнолітніх дітей сторін, вище зазначені спільні неповнолітні діти народжені за час шлюбу сторін.

Відповідно до копії паспорта позивача, вона проживає у АДРЕСА_1 з 29.08.07 р..

Доказів того, що спільні неповнолітні діти сторін на даний час проживають з нею, позивач суду також не надала.

Надану позивачем копію документа без назви з графами реєстрації неповнолітніх дітей сторін суд, відповідно до положень ст. 79 ЦПК України відкидає як таку, на підставі якої не можна встановити дійсні обставини справи, тобто, недостовірну.

Тому суд, обговорюючи питання належності позивачеві права вимоги за розглядуваним позовом, виходить з віку спільних неповнолітніх дітей сторін та позиції відповідача, який цю обставину визнає та не заперечує у своєму відзиві на позовну заяву.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачеві належить право вимоги за розглядуваним позовом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., що ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 р. та набула чинності для України 27.09.91 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, про що свідчить поданий до суду позов, тому кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дітьми, належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, отже, він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дітьми.

Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з такого.

Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як зазначено у ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач має на утриманні вказаних вище двох спільних неповнолітніх дітей сторін; відповідач добровільно коштів на утримання цих дітей не надає, хоча має обов`язок по їх утриманню до досягнення ними повноліття.

Даних про те, що відповідач має сталий доход у вигляді пенсії та додатково - несталий доход, а також про розмір такого доходу - позивачем суду не надано.

З огляду на те, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування чи наявності інвалідності, отримання доходу у вигляді пенсії не надано; дані про наявність у відповідача інших утриманців у розпорядженні суду відсутні, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей сторін у твердій грошовій сумі.

Доводи відповідача про те, що позивач неналежно виховує чи неналежно утримує спільних неповнолітніх дітей сторін, суду не надані та з огляду на предмет спору суд враховує, що у своєму відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує проти того, щоб на користь позивача було стягнуто аліменти з нього та він не згідний із сумою аліментів, вказаною позивачем.

Із сукупності оцінених судом доказів є підстави для висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання вказаних вище двох неповнолітніх дітей та зобов`язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати їх.

При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.

За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити частково та визначити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій, а саме: на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі по 1 400 грн, а на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1 200 грн - щомісячно на підставі ст. 184 СК України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому у ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач за такою категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840 грн, 80 коп..

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 213 - 218, 88 ЦПК України, ст. ст. 125, 180 184 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітніх дітей:

- дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.02.20 р. та продовжуючи до досягнення цією дитиною повноліття;

- сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.02.20 р. та продовжуючи до досягнення цією дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць щодо аліментів на утримання кожного з вказаних вище дітей допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на доход держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн, 80 коп..

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , і. н. НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк