Єдиний унікальний номер 235/6551/19
Номер провадження 22-ц/804/900/20
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 року Донецький апеляційний суд колегією в складі:

Суддів Никифоряка Л.П. (доповідач), Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в м. Бахмут цивільну справу без повідомлення учасників справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участі третьої особи Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зміну розміру аліментів та зменшення розміру заборгованості по аліментам, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2019 року (головуючий у суді 1 інстанції Назаренко Г.В.),

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 із вимогами про зменшення розміру аліментів. Просив зменшити розмір аліментів стягнутих на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , також зменшити розмір аліментів стягнутих на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_6 з 1/4 частки до 1/6 від всіх видів доходів, вказуючи що в рішеннях судів було визначено розмір аліментів без врахування того, що розмір стягнутих аліментів становить 75% від всіх видів заробітків, що суперечить вимогам законодавства і ставить позивача у скрутне становище.

Також заявлена вимога про зменшення розміру заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 з суми 77 000,81грн до 25 000,00грн, та розміру заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_6 та на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною трьох років з суми 57 811,26грн до 25 000,00грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2010 року (справа № 2-12313/10). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання законної сили рішення і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2014 року (справа № 235/4152/14-ц, провадження № 2/235/1672/14). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання законної сили рішенням і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційному порядку судове рішення оскаржила ОСОБА_2 , яка в апеляційній скарзі просила скасувати рішення в частині зменшення стягуваних з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 . В обґрунтування скарги заявник посилалась на те, що загальний розмір аліментів ОСОБА_1 не перевищує 50% його доходу та він є злісним неплатником аліментів, оскільки переховується від сплати аліментів за межами України.

Переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_4 /а.с.21 свідоцтво про народження/.

Згідно довідки від 06 червня 2019 року на виконанні Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управлінням юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження № 23187926 з примусового виконання виконавчого листа № 2-12313 від 12 листопада 2010 року виданого Красноармійським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліментів у розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2010 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та станом на 31 травня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 становить 77 000,81грн /а.с.8/.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_6 , батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 /свідоцтво про народження а.с.20/.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 аліменти в розмірі ? частини всіх доходів, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.7/.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 серпня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 21 липня 2014 року до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 /а.с.25/.

Згідно довідки наданої Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби загальна заборгованість ОСОБА_1 по аліментам на користь ОСОБА_2 станом на 24 червня 2019 року становить 57 811,26грн /а.с.9/.

За змістом довідки Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_1 станом на 08 листопада 2019 року значиться в державному розшуку, як особа яка ухиляється від слідства за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України /а.с.43/.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та визначив матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд керувався статтею 192 Сімейного кодексу України в редакції чинній на час вирішення спору /далі СК України/ та виходив із того, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За обставинами справи ОСОБА_1 зменшення розміру аліментів пов`язував із тим, що він має на утриманні двох дітей рішенням суду на яких стягується по ? частини всіх видів його доходів до їх повноліття, також на користь ОСОБА_2 стягується ? частина всіх видів його доходів до досягнення дитиною трирічного віку, а отже загальний розмір сплачуваних ним аліментів складав 75%.

Згідно частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Одним з доводів апеляційної скарги було посилання заявника на неповне дослідження матеріалів справи, оскільки не було враховано, що позивач знаходиться у державному розшуку, як особа яка ухиляється від слідства за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 272 КК України, однак ці доводи ніяким чином не впливають на розмір аліментів визначений судом.

За вказаних обставин розмір стягнених аліментів на утримання неповнолітньої дитини визначено у відповідності до фактичних обставин справи також висновки суду узгоджуються із вимогами закону, зокрема частиною 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже аргументи заявника апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав апеляційному суду дійти іншого висновку.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду в частині задоволення позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2020 року.

Судді: