Справа № 182/739/20
Провадження № 2/0182/1256/2020
У Х В А Л А

Іменем України

10.04.2020 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рибакова В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Нікопольського технікуму національної металургійної академії України про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середньомісячного заробітку за затримку видачі трудової книжки та затримку повного розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою.

Ухвалою судді від 12.02.2020 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки подана з порушенням ч.ч.3,4,5 ст.177 ЦПК України, з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Тому, враховуючи зазначену норму права, позивач звільнений від сплати судового збору за вимоги позовної заяви щодо поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У відповідності до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року по справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем у прохальній частині позову ставиться вимога про відстрочення сплати судового збору по справі через тяжке матеріальне становище, що не передбачено нормами Цивільного процесуального Кодексу України. Роз`яснено наступне.

Відповідно до ч.3 ст.177 ЦПК України, у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; г`) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до положень ч.ч.1,2,3 ст.182 ЦПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань; заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі, у випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі; заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом; у випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Статтею 183 ЦПК України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Тому, у разі необхідності, позивачу слід було подати заяву про відстрочення або розстрочення сплати судового збору у відповідності до вимог ст.ст.177,182,183 ЦПК України, з урахуванням положень ч. 1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Вимога, викладена в прохальній частині позовної заяви, такою заявою (клопотанням) не вважається.

Враховуючи викладене, позивачу у відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід було сплатити судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення середньомісячного заробітку за затримку видачі трудової книжки та затримку повного розрахунку при звільненні в сумі 840,80 грн. або надати належним чином оформлене клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору (із зазначенням підстав у відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» та наданням доказів за їх наявності);

- всупереч переліку додатків до позовної заяви, позивачем не додано копії пояснення позивача від 04.07.2019 року (про що зазначено в п.11 додатків);

- позивачем у прохальній частині позову ставиться вимога про витребування у відповідача зазначених у переліку документів, що не передбачено нормами Цивільного процесуального Кодексу України. Вимоги щодо клопотання про витребування доказів закріплені у ст.84 ЦПК України. Тому позивачу необхідно було подати належним чином оформлене клопотання про витребування доказів у відповідності до вимог ст.84 ЦПК України у строки визначені ч.1 ст.84 ЦПК України та із зазначенням відомостей вказаних у ч.2 ст.84 ЦПК України, з дотриманням вимог ст.ст.177,182,183 ЦПК України. Вимога, викладена в прохальній частині позовної заяви, такою заявою (клопотанням) не вважається і не буде розглядатися судом.

Позивача було повідомлено про необхідність усунути недоліки зазначені в ухвалі у десятиденний строк з дня її отримання.

Ухвалу судді від 12.02.2020 року було направлено позивачу за вказаною нею в позові адресою проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала судді від 12.02.2020 року не вручена позивачу під час доставки, конверт повернувся до суду, причини невручення зазначені: за закінченням встановленого строку зберігання.

Згідно з ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таких відомостей від позивача до суду не надходило. Ухвала суду від 12.02.2020 року була направлена за адресою місця проживання, вказану позивачем у позовній заяві, а тому вважається доставленою.

На підставі викладеного та враховуючи, що вимоги ухвали судді від 12.02.2020 року про залишення позовної заяви без руху не виконані та у відповідності до ч.3 ст.185 ЦПК України, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

У відповідності до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись ст.185,260,354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нікопольського технікуму національної металургійної академії України про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середньомісячного заробітку за затримку видачі трудової книжки та затримку повного розрахунку при звільненні - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що згідно ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: В. В. Рибакова